Monografické studio o rodu ostružiiiníkíi (Riibii.s L.) v Čechách. [5 



ozbrojeny jsou četnějšími ostny srpovitými než u R. thyrsoideus 

 Wimm. Rostliny české, jež k tomuto druhu třeba klásti, zuámy 

 jsou z Brd (Slouovec u Příbrami, zde tvar s pruty skoro ly- 

 sými; Ig. K. Dgjiin) a z výclioduích Čech: Les „Viselce" pod 

 Chvojnem u Holic. Okolí Sloupnice u Litomyšle (Ig. B. Fleischer). 

 V okolí Plzně : V parku na Březině (Ig. Fr. Maloch). 



Ruhus liedycarpus Focke, ssp. macrosfemon Focke (7?. discolor Wh. 

 N. pro pte,). Prnty mohutné, vysoko obloučnaté, silně ohrauné, 

 brázdované, pýřitě chlupaté, se silnými, rovnými ostny, rozší- 

 řeným zpodem přisedajícími; listy ročních prutů často veliké, 

 prstuatě 5četné, s palisty nitkovitými, řapíky s ostny srpovitými, 

 lístky všecky řapíkaté, tuhé, hrubě pilovité, svrchu téměř lysé, 

 vezpod běloplstnaté a na žilkách dlouze chlupaté (ve stínu bývá 

 plsť tenčí, pročež listy pak šedoplstnaté) ; lístek konečný široce 

 opak vejčitý až téměř okrouhlý, s krátkou špičkou. Větévky 

 květní s listy níže očetnými, výše Sčetnými až jednoduchými, 

 větvičky dolní přímo vystupující, jako střední i horní odstálé 

 vesměs vrcholičnaté. Celá složitá lata krátká, leč velmi hustá, 

 hlavní větev i silnější postranní větvičky s ostny srpovitými 

 četnými; stopky květní krátké, s roztroušenými ostny sípovitými 

 menšími, všechny osy v květenství pak hustě plstnaté a s chlupy 

 odstálými. Listeny útlé, úzce kopinaté, plstnaté, dolní často 

 trojklanné. Květy velké, kalichy husté šedoplstnaté, s ušty vej- 

 čitými, za květu mírně zpět přehnutými; korunní plátky široce 

 vejčité až skoio okrouhlé, zřetelně nehetnaté. Tyčinky značně 

 delší čnělek, po odkvětu všelijak shroucené; peckovičky nezralé 

 téměř lysé. 



Popis druhu, u nás spolu s druhem R. hifrons Vest za- 

 stupujícího Focke- ovu skupinu Discolores, uveden zde proto, že 

 až dosud neprávem v domácí literatuře výtečný druh tento jako 

 plemeno či pouze odrůda obecnějšího Ř. villicaulis Koehl. byl 

 uváděn. 



Jihozápadní Čechy: V živém plotu zámeckého parku v Dol- 

 ních Lukavicích u Přeštic, velmi statné rostliny (Ig. odb. učitel 

 Fr, Maloch); čnělky v květech, pokud na sušeném materiálu 

 bylo lze zjistiti, jsou barvy červenavé. 



— villicaulis Koehl. Druh tento v Čechách valně rozšířený, v severní 

 a východní části země celkem ve tvarech dosti typických se vy- 

 skytuje; v jihozápadu, a to v Brdech, bylo lze vytknouti dvě 

 odrůdy, ač jinak v jihu Čech druh tento je dosti řídký. 



