16 X\1V. Karel Tocl: 



Rubus lillicmilis Koehl. a) eii-villicaulis (Focke in A. G. Syn. Yí. 515.) 

 vyskytuje se ve tvarech více méně ostnitých; s lístky širšími 

 více v předu, nebo pravidelně elliptičnými; někdy pak listeny, 

 stopky květní a kalichy nesou něco roztroušených žlázek krátce 

 stopkatých. — Brda: V okolí Příbramě u rybníka Obecnického 

 a ryb. arcikněžny Žofie (Ig. K. Domin). V širším okolí Plzně 

 na více místech hojný (Ig. Fr. Maloch). Dolní Posázaví: V okolí 

 Benešova (Ig. Nap. Kadba). V lesích Hor Železných (Ig. J. Lukeš). 

 Les Peperek u Zdaru na hranici česko-moravské, přes 600 m 

 n. m. (Ig. Fr. Kovář). Východní Čechy: U Holic. Chvojna atd. 

 vůkol při krajích lesních místy skládá statné kolonie hustých 

 namnoze křovisk vysokoprutých, kde na podzim hojnost velkého 

 a chutného ovoce sbírati lze; rostlině této zahradníci naši měli 

 by věnovati pozornost. 



— villicaulis Koehl. ß) incarnatus (P. J. Müll). Brda: V okolí Rož- 



mitálu za Blatenským předměstím u polní cesty skupina křu, 

 velmi hustě a hrubě ostnitých, jež dle znaků udaných v Synopsi 

 Ascherson-Graebnerově (VI. str. 516.) třeba k odrůdě svrchu 

 jmenované počítati. 



— villicaulis Koehl. d) atrocauUs (P. J. Müll.). Odrůda nápadná 



zvláště hrubší serraturou listů ; řapíky těchto mají svrchu zře- 

 telnou rýhu. Brda: V lesích u Zelan severně od Rožmitálu 

 hojný. 



— villicaulis Koehl. e) aquaticus m. Pruty uprostřed 5hranné, nahoře 



sotva brázdité, s ostny dílem srpovitýrai, dílem rovnými, zpět mírně 

 skloněnými. Listy vezpod přitískle chlupaté, málo bledší než na 

 líci, s konečným lístkem okrouhlým, nemnoho delším než ši- 

 rokým, s krátkou, ponejvíce tupou špičkou; osa laty s ostny 

 mnohem slabšími než při «\ lata téměř hroznovitá, dole větví 

 1 — 2květých, uprostřed s větvemi též nejvýše dvoukvětými. Ně- 

 kterými z uvedených znaků blíží se odrůda k následujícímu 

 druhu. — Holice: V olšině u bývalého milíře a dál při vlhkém 

 kraji smíšeného lesa jen tato odrůda u velikém množství. 



— macrophyllus Wh. N. (var. «), a) eu-macrophyllus Focke (in A. G. 



Syn. VL 52i2 ). Velmi statný druh tento liší se od předešlého 

 /.'. villicaulis Koehl. hlavně pruty skoro lysými, nebrázdovanými, 

 s ostny slabšími (vesměs kratšími průměru prutu), v dolní části 

 prutu rovnými, výše obyčejuě srpovitými; dále hrubou serra- 

 turou listů, latou zpravidla méně složitou, řídce a slabě ostnitou, 

 s větvemi i středuími namnoze přímo odstálými (u R. villicaulis 



