18 XXIV. Karel Tocl: 



tičné, tyčinky delší čnelek, po odkvetu kolem peckoviček před 

 uzráním lysých všelijak sbroucené. 



Rostlinu tuto, jež autorem nalezena byla v Cechách vý- 

 chodních u Holic v lesích „Viselců" pode Chvojnem ve slušném 

 počtu exemplárů, porůznu rozptýlených po světlejších místech 

 a při krajích lesních, nebylo lze k žádnému ze druhů středo- 

 evropských ostružinníků ani jako plémě neb odrůdu jiřipojiti; 

 a ježto dle provenience její ztěží lze na míšenecký průvod po- 

 čítati, i v tom případě, byl-li by jeden z domnělých rodičů 7? ra- 

 dida Whe./ nutně druhý musil by tu přítomen býti z oddělení 

 Bhamnifolii nebo Egregii (jejichžto zástupci však na východě 

 Čech scházejí naprosto), odhodlal se autor k popisu její, ač 

 ovšem není tu vyloučena možnost, že srovnáním některých dosud 

 méně známých, před lety popsaných ostružin západní Evropy, 

 zejména pak revisí originálů P. J. Mülleha a Wirtgbna nebo též 

 batologů francouzských tvary nejblíže příbuzné se naleznou. 

 Jméno ostružinníků tomu přiloženo po africkém cestovateli dru 

 Emilu Holubovi, rodáku holickém. 



Umístiti třeba di-uh náš nejlépe ve skupině Egregii, jak 

 tuto FocKE (v A. G. Syn. VI. str. 451., 535. a násl.) vymezil, 

 rozpustiv bývalou skupinu různorodou, jménem Adenophori . Je- 

 diný ze druhů, Fockem ve skupině Egregii uvedených, se kte- 

 rým lze druh náš srovnávati, je právě E. egregius Focke. Nic- 

 méně rostlina naše udanými znaky od tohoto podstatně se liší. 

 V některých vlastnostech připomíná druh náš poněkud E. sih- 

 siacus Whe., liší se však velmi jemnou serraturou listů, které 

 také vždy jsou znožené pětičetné; podobné jeví se povrchní 

 podobnost, v utváření konečného lístku totiž, se druhem E. ma- 

 crophyllus "Wh. N. (var. a), habituelně připomíná pak dosti i na 

 E. radula Whe., od kterého je rozdílný téměř úplným nedo- 

 statkem jehlic a stopkatých žlázek na prutech a větvích, od- 

 chylným tvarem listů, jichž nervatura vezpod není tak vyniklá, 

 jak u jmenovaného, dále huňatými řapíky listů a zejména sta- 

 ženou, hustou latou, bez charakteristických dlouhých a silných 

 jehlic a stopkatých žlázek, jež má E. radula Whe. Také serra- 

 tura listů u E. radula Whe. je vesměs (u všech našich tvarů) 

 hrubší než u popsaného druhu. Také z alpských zemí známý, 

 Halácsym popsaný druh E. styriacus z popisu neshoduje se 

 s naším druhem, ač některými znaky dosti podobnosti jeví. 



