Monografické studie o rodu ostružinníků (Rubus L.) v ('echách. X9 



Rnhus MohJenat' n. sp. Roční i)ruty docela vzpřímené, obloukem 

 |)řekl()něiié a posléze k podzimu špičkou kořenující, tupohranné, 

 na konci zřetelně brázdované, s roztroušenými (hlavně na hra- 

 nách) ostny, jež jsou téměř zdélí průměru prutů a ze širšího, 

 smáčknutého zpodu náhle v jehlici zakončíte; jinak jiovrch prutu 

 obyčejně na strané sluneční tmavočerveně naběhlého zcela hladký, 

 neojíneny, jen na špičce trochu mrtnatý; velmi zřídka objeví se 

 na povrchu i jednotlivá jehlice žlázonosuá. Listy s palisty nit- 

 kovitými, řapíky svrchu téměř plochými, jež porůznu nesou oje- 

 dinělé stopkaté žlázky; dílem trojčetné, dílem nepravidelně 

 4 až 5četné, někdy téměř prstnatě pětičetné, svrchu temně 

 a leskle zelené, vezpod s nervaturou velmi ostře vyniklou a 

 s tenkou, bělošedou plstí. Kraj listů velmi ostře a nepravidelně 

 zubatý, z předu lístků zastřihovaný, téměř jak u i?, candicans 

 Whe. ; konečný lístek podlouhle vejčitý, dole zaokrouhlený i slabě 

 srdčitý, ku předu krátce zašpičatělý. Osa květenství s nehojuými, 

 dlouhými jehlicemi a řídce roztroušenými, stopkatými žlázkami, 

 jež i na stopkách květních a kalichu porůznu jsou přítomny. 

 Lata hroznovitě chocholičnatá, dole s větvemi prodlouženými, 

 hroznovitými, výše s vrcholíčky namnoze tříkvětými, končící 

 krátkým hroznem. Květy velikosti E. raduhi Whe., na stopkách 

 plstnatých a odstále chlupatých, 2— 3krát delších kalicha; ka- 

 lišní ušty v odkvětu zpět skloněné, šedoplstnaté. Tyčinky po 

 odkvětu různě shroucené, plody velkým počtem peckoviček, před 

 uzráním lysých, dosti bohatě vyvinuté. — Rostlinu tuto po- 

 psanou bylo by lze považovati dle zevnějšku za mlšence mezi 

 druhy valně vzdálenými : i?, radula Whe. a R. candicans Whe. ; 

 je však třeba ještě déle ji pozorovati, poněvadž přece od obou 

 těchto některými znaky se liší. — Holice: V lese „Na Hrad- 

 cích", na jednom místě v mladém lese na prostranství dosti sice 

 omezeném (asi 50 — 60 kroků zšíří), leč v jedné skupiuě křů 

 velmi četných, podél starého průseku stojících a dále jednotlivě 

 vnitř lesa, porůznu i v menších skupinkách (objeven autorem 

 v září r. 1902). V nejbližším, okolí jsou jenom druhy R. sub- 

 erectus And., R, sulcaius Vest. a R. dumetonim Whe.; něco 

 dále byly v nevelkém počtu R candicans Yfhe., R. plicatus Y^he. 

 N. a R. radula Whe. f. umbrosus m. S'abé, leč vzpřímené a lysé 

 pruty, koncem přehnuté a kořenující, dávají této rostlině char- 

 akter spíše skupiny Candicantes, než skupiny itacžwřae ; pro tuto 

 opět složení laty a povaha listů mluví. 



