28 XXIV. Karel Tocl: 



stejné dlouze stopkatýnii. Ušty kališní po odkvetu vzpřímené, 

 plod objÍDiající, plátky podlouhle vejčité, bílé neb růžové; ty- 

 činky delší zelenavých čnělek, mnohoňidé. pestíky mimo čnelky 

 hustě brvité. 



Velmi proménlivý druh, zv;ášté listy hned téméř kožovi- 

 tými hned zase — zvláště na tvarech ve stínu rostoucích — 

 tenkými ; dále tvarem lístků a množstvím hnédonachových žlázek 

 stopkatých. Některé tvary mají též vetší, srpovitě zahnuté ostny 

 na prutech; též existují v Čechách tvary, u kterých listy vezpod 

 jsou šedoplstnaté ; tvary takové spojuje s druhem následujícím 

 R. microstemon Čelak. — iť. hirtus W. K. roste v polohách 

 nižších a v pahorkatinách, na pr. hojně v Čechách východních-: 

 Všude v lesích kolem Holic; blíže Člupku u Litomyšle (Ig B. 

 Fleischer), v Železných Horách mezi Cholticemi a Stojicemi 

 (Ig. F. ZüKRsiG), u Přívrat (týž). 



Riibus Gventheri Wh. N. liší se od předešlého nedostatkem (ne však 

 úplným) chlupů na ročních prutech, přitisklou plstí na větév- 

 kách laty a na stopkách květních, květy vůbec menšími, zvláště 

 pak tyčinkami, jež jsou kratší než čnélky (za květu), a téměř 

 jednořadé. Pestíky tohoto plemene jsou lysé a mají čnělky 

 zpravidla rudé neb červenožluté. Plody zralé jsou menší než 

 u E. lurtus W. K. 



Podhorní plemeno. Krkonoše: V údolí Malé Jizery u Vít- 

 kovic; v okolí Vrajtu (K. Domin). — Údolí Moravy pod Klad- 

 ským Sněžníkem. — V okolí Litomyšle: V lese „VylánioV 

 u Sloupnice hojný (Ig. B. Fleischer). — V pomezí českomorav- 

 ském na Peperku u Moravského Žďáru (Fr. Kovář). — Brda: 

 Y lesích pod Třemšínem u Piožmitálu. 



— Bayeri Focke je plemeno velmi blízké předešlému a rozeznává se 

 od R. hirtus W. K. hlavně lístky v dlouhou, jakoby nasazenou 

 špičku, často šikmou, zakončitými. latou krátkovétevnou, vedle 

 hojných žlázek rudých s četnými jehlictmi, květy mensimi, ty- 

 činkami kratšími čnělek, skoro jednořadými; od R. Guentheri 

 Wh. N. pak týmž tvarem lístků, jak uvedeno, rovněž i krátko- 

 vétevnou latou, dál větvemi a stopkami květními odstále chlu- 

 patými, s četnými jehlicemi, z nichž rudé žlázonosné jehlice 

 i stopkaté žlázky jsou však něco kratší a tužší; posléze i čněl 

 kami zelenavými a pestíky zhusta chlonpkatými. 



V Čechách jak předešlý v podhoří, leč méně rozšířený. 

 Krkonoše: U Vrajtu a Janských Lázní (Ig. K. D0311N). — Údolí 



