Monografické studie o rodu ostriižinníků (Rubus L.) v Čechách. 29 



Moravy pod Kladským Snéžníkem. — „Ptačí Les" u Čliipku 

 blíže Litomyšle (B. Fleischer). 



Tvary skupiny Corylifolii repraesentovány jsou v Čechách 

 z tlupy Orthacanthi druhem E. orthacanthus Wimm., z tlupy 

 Sepincoli hromadným druhem E. dumetorum Whe. (a to plemeny 

 R. Wa/ilbergii Arrh., E. oreogeton Focke, a E. nemorosus Hayne), 

 dále ježinníkem [E. caesius L.). jakož i několika tvary míše- 

 né ckými. 

 Eubus orthacanthus Wimm. (nr E. nemorosus Hayne c) silvaticus 

 Čelak.) má pruty tupohranné až oblé, ojíněné, hustě nestejnými 

 jehlicemi rovnými a četnými žlázkami posázené; listek konečný 

 téměř okrouhlý, latu chudou obyčejně chocholičnatou s větvemi 

 a stopkami květními zbrojenými množstvím jehlic. Kališní ušty 

 vně šedoplstnaté, na plodu odstálé. — V teplejších polohách po 

 celé zemi rozšířené plemeno. 



— dumetorum Whe. (E. nemorosus Hayne a) dumet. Celak., a b) to- 



mentosus Čelak.) zahrnuje velkou řadu tvarů, k nimž přirozeně 

 i zjevné formy hybridní mezi E. caesius L, a E. tomentosus 

 Borkh. i jinými se staví. Z podřízených typů nejlépe vytčeny 

 jsou následující tři. 



— nemorosus Hayne. Pruty dole oblé, na konci tupohranné, s ostny 



celkem jemnými, stejnotvárnými, témér bezžlázné; ostny většinou 

 ve stopách hran, ze stlačeného zpodu srpovitě zakončené. Listy 

 nejvíce očetné, nestejně pilovité, lístky široké, vezpod měkce 

 chlupaté; lata řídko- a chudokvětá, květy často značně velké, 

 s plátky bílými nebo růžovými, a tyčinkami jen zvýší červena- 

 vých čnělek. — V různých polohách v lesích, na mezích a podle 

 cest porůznu se objevuje. 



— Wahlbergii Arrhen. (E. mollis Presl.) Pruty jak u předešlého, leč 



zhusta silné, hranaté, zcela lysé a s ostny mohutnými jednoho 

 druhu; lístky hrubě zubaté jsou na líci lysé, na rubu nezřídka 

 šedoplstnaté. Lata s větvemi a stopkami přitisklo plstnatými a 

 krátce žláznatými (leč též bez žlázek), květy velké, plátky jak 

 u druhu předešlého, tyčinky však za květu značně převyšují 

 zelenavé čnělky. — V okolí Prahy na př. po kraji hájku u dvora 

 Cibulky. — V Čechách východních u Litomyšle (B. Fleischer). 



— oreogeton Focke (sp.). Pruty oblé, na konci tupohranné, s ostny 



rovnými, nestejně dlouhými, jakož i se štětinami žlázonosnými 

 a stopkatýrai žlázkami. Lata s větvemi a stopkami ostnitými 

 a hustě žláznatými, květy s ušty kališními vně chlupatými. 



