Morfologie exkrečních orgánů Crustaceí, 3 



Činí ovšem onen houževnatý a křehký chitin, který bývá u některých 

 individuí {Idotea, Sphaeroma) uhličitanem vápenatým tak silně pro- 

 niknut, že bez jeho rozpuštění v kyselém alkoholu není moŽQO ani 

 jediný řez dokonale provést. Objekty mnou zkoumané byly fixovány 

 jednak alkoholem s kyselinou octovou neb sublimátera, kyselinou 

 pikrodusičnou, pikrosublimátem, jednak alkoholem samým. Ze všech 

 těchto konservačních prostředků nejlépe osvědčila se kyselina pikro- 

 dusičná a alkohol-sublimát Z barviv pak použil jsem Heidenhainův 

 a Ehrlichav haematoxylin, parakarmín, safranin, magnesium-karmín, 

 Bismarko vu hněď a Alaun-karmín, z nichž opět nejlepších výsledku 

 v barvení na sklíčku dodělal jsem se Heidenhainovým haematox. a 

 magnesium karmínem ; v barvení in toto však, pokud ovšem jsem 

 methody této užíval, k;.mencovým karmínem. Nutno ještě po- 

 znamenati, že k proříznuli všech nefridiových komponent jaksi ve 

 tvaru typickém, zdá se býti nejpříznivějším jedině řez tangenciální, 

 ježto v jiných případech není docela možno zasáhnouti zřetelný pře- 

 chod z coelomového míšku do nefridiového kanálu a následkem toho 

 lze snadno nálevkový aparát úplně přehlédnouti. 



Historický přehled. 



Onen fakt, že jest nám jednati s orgány jakožto exkrečními, 

 nebyl hned od počátku po objevení a popsání těchto žláz vysloven, 

 ale bylo zapotřebí delší doby, než poznána pravá funkce jejich. 



Nebylo to ovšem i jinak možno, že správný názor byl po delší 

 dobu přehlížen, neboť mikroskopická technika té doby nebyla na 

 stupni dokonalosti a mimo to experimenty chemické konány teprve 

 v době pozdější. Není tedy divu, že žláza antennální považována, jak 

 již Waitrm poznamenáno, nejprve za žlázu slinnou, která i)rý jest ve 

 spojení se zažívacím traktem, i)Ozději za jakési místo vzniku gastro- 

 lithu a konečně za smyslový orgán nejprve sluchový, později pak 

 čichový. 



Prvý, který na základe pokusů chemických vyslovil se pro 

 pravděpodobnost exkreční funkce tohoto orgánu byl Will a Gorup- 

 Besanez. 



Příležitosti té ovšem uchopili se později četní badatelé, aby 

 svými experimenty chemickými potvrdili a odůvodnili pravděpodob- 

 nost resultátu zmíněných autorů. Mezi jinými byl to hlavně Kowa- 

 LEvsKY, který svoji novou methodou, totiž injekcí za živa, snažil se 



1* 



