Morfologie exkrecních orgánů Crustaceí. 7 



„It au ektodermal origiu of the antennary and maxillary glands 

 be confirmed in criistacea geuerally, tlien we should be led to regard 

 these structures as nephridia, which háve lost their primitive con- 

 nection with a coelom, and tlie endsac would be looked upon as 

 équivalent to the „flanie cell" of a typical intracellular nephridium." 



Padl-li však názor Waitův, není třeba další zmínky. 



Nejsprávnějšími názory však, o něž jsem se opíral, a které 

 touto prací podstatně jsou potvrzeny, zdají se býti jediné názory 

 Lankestuovt a Sedgwikovy. 



Lankestr (12) zmiňuje se následovně; „It seems not improbable 

 that so-callod „end-sac" of these glands is not part of the nephri- 

 dium but is developed fmm the connective-tissue space (coelomic 

 space) into which the true tubuhir nephridium originally opened." 



Toto uznávání coelomové povahy konečného míšku exkrečnícli 

 orgánů Crustaceí odůvodňuje Lankestr srovnáváním téže komponenty 

 s prostocem v embryonech Limuln, do něhož se otvírá nefridiura a 

 praví, že jest možno provésti důkaz, připustíme-li, že prostor, do 

 něhož se vnitřní konec mladé koxáhií žhízy Limula otvírá, se rozšíří 

 a stane se váčkovitým, místo abychom připustili, že trubice nefridiová 

 se uzavírá. 



Souhlasně s tímto autorem dokázal později Sedgwik (21), že 

 coelom Peripata nerozšiřuje se v periviscerální neb tělesnou dutinu, 

 nýbrž že zůstává úzký, zastávaje pak toliko funkce exkrece a repro- 

 dukce. Mohu říci, že právě toto objevení cuelomového váčku u Peri- 

 pata potvrdilo nejen správné náhledy Lankestrovt, nýbrž podalo 

 i nutný základní bod, na němž teprve mohly se tvořiti správné horao- 

 logie nefridií korýšů s nefridiemi Aunulátů a tím byla dána též mož- 

 nost ukončiti dlouhotrvající spor. 



Naposledy jest se mi zmíniti ještě o práci L. Nettoviche (19), 

 vztahující se na anatomii a histologii skořápečné žlázy Argula. Ve 

 svých konečných úvahách přichází autor k následujícímu samozřejmému 

 resultátu: „Die Schalendrüse und die Antennendrüse der Crustaceen 

 sind homodyname Organe", což ostatně jest opětováním vět Waiïô- 

 vÝoH, jenž po anglickém způsobu neužívá názvu „homodynamie", 

 nýbrž „seriální homologie". Pravíť Waite takto: „The development 

 of the shell gland in the diiïerent families of Crustacea has been 

 treated of by several authors. It appears hat the gland arises from 

 two sources; the mesodermic part forms the endsac, the ectodermic 

 portion the „canal". Hence it agrées in the main with the Develop- 

 ment of the antennal glands. We may therefore conclude that the 



