Morfologie exkrečních orgánu Crustaceí. H 



nalezl jsem přec více méně úplnou totožnost všech. Ježto nefridiový 

 kanál nečiní zde tolik kliček jako u Asella, jest možno na řezech, 

 zejména tangenciálních neb sagittáiních, takřka na prvý pohled, bez 

 veškerých kombinací přesvědčiti se o průběhu celé žlázy. Jest mi 

 tedy tím více s podivením, že mohl býti tak charakteristický aparát 

 nálevkový doposud přehlížen. Coelomový míšek táhne se svojí po- 

 délnou osou asi od rozhraní maxillipedu a II. maxilly poněkud šikmo 

 vzhůru k žvýkacímu žaludku a vúsťiije pomocí Sbunéčného aparátu 

 nálevkového na straně tohoto rozhraní do ampully, ležící již na basi 

 maxillipedu, Ampulla stoupá rovněž vzhůru souběžně s míškem, ohýbá 

 se na jeho konci a klesá podél druhé strany k basi II. maxilly, do 

 níž vchází a asi v polovině její délky ústí na spodní straně. Jedno- 

 duchost tohoto vinutí vysvětluji si opět degenerací v každém segmentu 

 se opakujících žláz, na jichž místo zajisté nastoupily v náhradu Něm- 

 cem (18) popsané orgány na rozhraní segmentu pátého, šestého 

 a sedmého. 



Míšek coelomový jest tenkostěnný a do délky silně protáhlý. 

 Buňky jeho sedí na resistentní oporné bláně a jenom sLibounce se 

 klenou do nitra. Plasma buněk jest jemně zrnitá, nevysílající žádných 

 výhonků do coelomu, jádra většinou kulovitá, s četnými chromatino- 

 vými zrníčky. K upevnění coelomového míšku slouží četné vazivové 

 trámečky, které se upínají jak na hypodermis, tak i na stěny nefri- 

 diového kanálu. Mezi trámečky povstávají následkem toho četné lakuny, 

 jimiž probíhá hojně haemolymfa se svými lymphocyty. Tvar jejich 

 jest namnoze úplně kulovitý, jádro velké, silné se barvící. Jako 

 u Asella, nalézáme i u Porcellionů na přechodu coelomového míšku 

 do tak zv. ampully aparát nálevkový, sestávající zde pouze ze 3 buněk 

 velmi charakteristických. V obrazci (6) viděti jest zřetelné 2 buňky 

 a pouze obrys třetí buňky. Že se zde jedná skutečně o 3 buňky, 

 přesvědčí nás vždy následující řez, na němž tato třetí buňka zřetel- 

 něji vynikne. U Porc, scaber (obr. 6) jeví se tyto buňky silně na- 

 duřelé, vakovité, u Porc, laevis (obr. 3) poněkud stopkaté, na konci za- 

 špičatělé. V obou případech zdají se býti tyto buňky pokračováním 

 epithelii coelomového. Velmi charakteristická jest struktura těchto 

 buněk. Cytoplasma jest jemně zrnitá a pouze v okolí jádra ellipsovi- 

 tého poněkud hustější a znatelněji se barvící, kdežto v ostatním va- 

 kovitém těle buněčném jeví se pouze skoro se nebarvící síťovitá 

 struktura, jako by četnými vakuolami vyplněná. Patrně nejedná se 

 v tomto případě jenom o pouhý klapkový aparát, nýbrž vede zajisté 

 tato charakteristická struktura těchto buněk i k uznání zvláštního 



