Morfologie exkrečních orgánů Crustaceí. 



19 



Stažení to má za následek ovšem zmenšení prostoru a tím musí 

 se část exkreční hiuoty posunouti o něco dále do nefridiového vaku. 

 Zdá se to býti ovšem velmi jednoduché a zvláštní zařízení, ale z na- 

 lezeného faktu nemohu víc usouditi na fysiologii zmíněného myo- 

 blastu. Konečný vývod antennální žlázy leží, jak již výše zmíněno, 

 v basálním článku II. antenny a obsahuje jenom kratinkou část hypo- 

 dermální, vyloženou slabou vrstvou chitinovou. 



Z přiloženého přeliledu lze viděti, že přítomnost modifikovaného 

 aparátu nálevkového zjištěna jest nade vši pochybnost u dosti četné 

 řady zástupců různých skupin Crustaceí, a že na základě tohoto ře- 

 tězu jsme jaksi oprávněni již předem předpokládati to, co pozdější 

 studium snad potvrdí. Jak žláza skořápečná tak i žláza antennální, 

 jakožto orgány zděděné, zachovaly přec v celku svoji individualitu, 

 ač přizpůsobily své komponenty životním podmínkám toho kterého 

 individua a praesentují se nám nyní jako zbytky zcela normálních 

 annulatových nefridií. 



Předpokládám tedy, že jako u jmenovaných, tak i u všech 

 ostatních skupin Crustaceí bude možno zjistiti buď zcela normální 

 aparát nálevkový, aneb aspoň nějaké jisté opatření (viz Eurycercus), 

 které v takovém případě lépe vyhovovalo, neb aspoň dostačovalo ži- 

 votním podmínkám toho kterého rodu. 



Přehled dosud zkoumaných skupin a rodů 

 ku zjištění nálevkového aparátu. 



I. Entomostraca 





1. Cladocera 





Eurycercus bez klapkového aparátu . . . 



autor Loško 



II. Malacostraca 





a) Arthostraca 





1. Amphipoda 





Gammarus s Sbuněč. aparátem nálevk. . 



autor Vejdovský 



Niphargus „ „ » • 



n )) 



Orchestia s 4buněč. „ „ 



autor Loško 







