22 XXVI. Jaroslav Loško : 



Tidua žijí. U forem žijících ve sladkýcli vodách, lze prý pozorovati 

 nápadné prodloužení uefridií oproti nepatrnému viuutí u forem moř- 

 ských. Geobbex upozorňuje zejména na markantní rozdíl v délce vi- 

 nuti našeho sladkovodního Cyclopa a mořské formy Cetochilus helgo- 

 landicus. Podobný frapantní rozdíl nalézáme u mořských Calanid a 

 sladkovodQÍho zástupce Diaptoma. Ač by se daly uvésti podobné do- 

 klady i u jiného typu živočišného, ku př. porovnáním některých zá- 

 stupců sladkovodních Oligochaetů a Hirudineí, proti mořským Poly- 

 chaetùm, myslím, že to postačí k uznání aspoň pravděpodobného vlivu 

 adaptace na tvar zmíněných orgánů, která zajisté i v našem případě 

 různé morfologické odchylky by mohla jediné vysvětliti. Se stano- 

 viska srovnávací anatomie tedy základního rozdílu není. Poněkud 

 větší obtíže se naskýtají, chceme-li provésii důkaz homologie cestou 

 drahou, totiž embryologickou. Přehližíme-li známou literaturu, jedna- 

 jící o vývoji exkrečních orgánů, shledáme pravý chaos ve výsledcích, 

 nenajdeme ani dvou prací úplné souhlasných. 



Příčina toho jest ovšem t\, že pozorování vývoje právě exkreč- 

 ních orgánů náleží k nejobtížnějším úlohám embryologie, ježto nej- 

 bezpečnějších výsledků v této věci lze dosíci jenom pozorováním vý- 

 voje in vivo. Ačkoliv jednotlivé názory mezi sebou úplně byly v roz- 

 poru, přece každý z nich pro sebe nalezl v osobě svého původce 

 houževnatého zastance své výhradní pravdivosti. Kdežto názory jedné 

 strany vrcholí jaksi v přivlastnění výměšné funkce jedině epiblastu, 

 jehož buňky pak differencují se v jednotlivé komponenty celého apa- 

 rátu exkrecního, snaží se embryologové protivného směru naopak do- 

 kázati čisté mesoblastový původ exkrečních orgánů. Tyto dva extrémy 

 komplikovány jsou pak ještě třetím sprostředkujícím směrem, dle ně- 

 hož účastní se na vývinu nejen epi- nýbrž i mesoblast, ovšem dle 

 různých autorů větší neb menší měrou. 



Reichesbach (20) nalézá první stopy tak zv. zelené žlázy na 

 embryu se založenými již kráčivými nohami a vidí původ její v pro- 

 stém vchlípení ektodermu. 



Píše totiž následovně: „Man kann also behaupten, die grüne 

 Drüse nimmt ihren Ursprung am Basalglied der zweiten Antenne 

 als eine Ektoderuieinstülpung. Die Einstülpungsöffnung gibt die defi- 

 nitive Ausmündung der Drüse." 



Podobné poměry nalezl též Ishikawa (9), sleduje vývoj Atye- 

 phyry a výše zmíněný již Ebnest Warren u rodu Leptodora hyalina. 

 Ishikawa shledal první stopu antennální žlázy v době, kdy na em- 

 bryu bylo lze znamenati prvý pár maxillipedů. Osm buněk mateřských, 



