24 XXVI. Jaroslav Loško: 



Čteme u zmíněného autora následující; „Die Schalend ruse legt 

 sich als ein paariger Haufen von mesodermalen Zellen an, welche 

 sich von den umgebenden Zellen histologisch und der Grösse nach 

 klar unterscheiden. Die beiden ZelJenhaufen liegen bei dem zwei- 

 ten Paar Maxillen symmetrisch bezüglich der Mediallinie. Später 

 bildet jeder Zellhaufen sich in eine Blase um und diese schickt eine 

 Ausstülpung aus welche sich zur rax" richtet und hier der ektoder- 

 malen Einstülpung begegnet." 



U Eriphie (Eriphia spinifrons) líčí vývoj segmentálního orgánu 

 následovně: Žláza skořápečná má původ ve středním listu záiodečném 

 Nzniká jako vychlípenina somatopleury blízko hepatopankreatických 

 vaků v podobě tubulosní, jež roste až k basálnímu článku 1. maxil- 

 lipedu, kde končí slepě. Ektodermální vchlípeuina poblíže koxáinlho" 

 článku 1. maxillipedu se přiblíží a utvoří celek. 



S touže nejistotou a s podobnými spory, které nalézáme při vý- 

 voji exkrečních orgánů Crustaceí setkáváme se v míře ne menší 

 i u Annulatů. Prvý způsob vývoje (čistě ektoderm. vznik annuláto- 

 vého nefridia) nenalezl sice své zastance, za to ale tím ostřeji há- 

 jeny druhé dvě možnosti vývoje, totiž čistě mesoblastový a eklo- 

 mesoblastový původ celého nefridia. Zmínky zasluhují nejprve práce 

 Whitmana a WiLsoNA, uveřejněné v americkém sborníku „Journal of 

 Morphology" I. 1. 1887. 



Obě tyto práce, jak WmTMANovA, pojednávající o vývoji Clepsin, 

 tak i WiLsoNovA o Lumbricu, vycházejí z téhož principu. Zárodečné 

 pásy povstávají ze 4 párů tak zv. „teloblastů", jež dělí tito autoři 

 na „mesoblasty", „neuroblasty" a „nephroblasty". Z každého epi- 

 blastového „nephroblastu" vyrůstá pás „nephridial rows". Nefiidie 

 pak povstávají jakožto párovité metamerické výrůstky z nefridiových 

 řad a to v každém segmentu těsně a v kontaktu za dissepimentem. 

 Stálým dělením těchto „nephroblastu", tvořen jest tedy dukt a sta- 

 žitelný váček, kdežto nephrostom a peritoneální obal tvoří se nezá- 

 visle z mesoblastu. Tyto údaje pokusil se uvésti Vejdovský na pravou 

 míru. Dokázal, že 4 páry „teloblastů", prvotně vznikají z jediného 

 páru, jenž dává vznik zárodečným pásům, které již ve stadiu, kdy 

 se dosud nespojily v jediný pásovitý celek, tvoří základy dutiny 

 tělesné, skládající se ze 2 lupenů, vnitřního a zevního. 



Vií.iDOvsKÝ sleduje pak vývoj segmentálních orgánů u Rhyn- 

 chelmis, nalezl pak vývoj nefrídií asi následující: Na zadní straně 

 dissepimentu viděti jest v mladých stadiích jednu velikou mesobla- 

 stovou buňku, která později produkuje celý provazec buněčný, ovšem 



