Morfologie exkrečních orgánů Crustaceí. 25 



zprvu solidní. Později totiž teprve seskupí se tyto buňky ve dvojitý 

 pás a obdrží lumen, tvoříce tak niesoblastovou žlázovou část našeho 

 orgánu. 



Nepbridiostom objevuje se nezávisle na přední straně dissepi- 

 mentu a teprve později spojí se s niesobl. žlázovou části proražením 

 téhož. Řetěz buněk produkovaný později dissepimentem, nabývá v po- 

 zdějším stadiu vchlípením ektoblastovým formy solidního provazce a 

 slouží ke spojení konečného a vchlípením hotové již hypodermis 

 povstalého stažitelného váčku s vývodným duktem. Epiblastové spo- 

 jení v následující periodě vývoje pak obdáno jest me-oblastovýrai buň- 

 kami ve formě obalu. Druhý extrém ve vývoji segment, orgánů za- 

 stáván hlavně Berghem, který nalezl podporu v Lehmannovi, dle 

 něhož epidermis nemá účasti na formaci nefridiové žlázy, ale přiznává, 

 že zjištěním vývoje některých Hirudineí tak zv. „Endstück" vzniká 

 vchlíi)ením epidermis. Dle Bergiia povstává u Rhynchelmis z tak zv. 

 „nephridioblastů", kteié oproti pozorování Vejdovského klade na 

 přední stěnu septa, stálým dělením solidní řada buněk, jež později 

 tvoří kličky a vývod orgánů; později povstávají prý z „nephridioblastů" 

 aequálním dělením 4 buňky spodního pysku. 



Hořejší pysk tvoří se z jemnozrnných mediálně k „nephridio- 

 blastům" uložených buněk. Podobně nalezl i při vývoji uefridií u Lum- 

 brica a Criodrila a přichází k tomuto definitivnímu resultátu: „Durch 

 Untersuchungen an Criodrilus und Lumbricus meine ich endgültig 

 Folgendes festgestellt zuhaben: Trichter, Schlingen- und Endabschnitt 

 differenziren sich aus einer einheitlichen Anlage heraus, die in den 

 inneren Muskel platten ohne Betheiligung der Epidermis entsteht." 

 Oproti tomuto tvrzení pokládal Vejdovský za nutné upozorniti autora 

 na některé nesprávnosti a proto ve své odpovědi (Noch ein Wort 

 über die Entwicklung der Nephridien) postavil do pravého světla 

 nesprávnost jeho definitivního i-esultálu. Upozornil autora zejména 

 na nesprávné užívání slova „Endabschnitt". Kdežto Bergh, ne- 

 hledě k dřívějšímu pozorování Vejdovského, uznával na nefridiu to- 

 liko tři části, totiž „Trichter", „Schlingen" a „Endabschnitt", opě- 

 toval Vejdovský důrazněji svůj positivní fakt, že nejedná se zde pouze 

 o 3, nýbrž o 4 nefridiové komponenty, totiž o praeseptální nálevku, 

 postseptální žlaznatý lalok, vývodný kanál a stažitelný konečný vá- 

 ček, o němž již dříve byl dokázal, že vzniká vchlípením hotové již 

 hypodermis. Berghův „Endabschuitt" není tedy jedinou samostatnou 

 složkou nefridiového orgánu, nýbrž představuje nám 2 na sobě 

 nezávislé části segmentálního orgánu, totiž Berghův mesoblastový 



