o vývoji listu na úžlabních pupenpch některých rostlin Jehnědovitýrb. 5 



zde na normálních úžlabních pupenech můžeme vývojepisně potvrditi 

 nález Vklenovskküo, učiněný na bujných výstřelcích Habru. U Ähius 

 cordafa druhý list (Vyobr. 7.) nepadne přímo proti prvnímu listu, 

 nýbrž se od této polohy poněkud odchýlí. Na vyobrazeních, označe- 

 ných čísly 3, 4, 5, 6, vidíme, že listy po lodyze sbíhají a tím do- 

 dávají jí na ])riií'ezu obrysu dosti nepravidelného. 



Salix purpiirea vykazuje zvláštnost mezi Jehnědo vitými, co se 

 postaveni listů na úžlabních pupenech týče, která byla již Döllovi 

 (Flora d, Grossherzogth. Baden, Bd. 2, S. 486.) nápadnou. Arthur 

 Weisse ve svém pojednání: „Neue Beiträge zur mechanischen Blatt- 

 stellungslehre" praví na str. 248. o Vrbè nachové toto: „Die Purpur- 

 weide ist bekanntlich unter allen deutschen Weidenarten die einzige, 

 deren Blätter der Begel nach decussirt stehen. Auf die beiden zu 

 einer scheidenavtigen Schuppe verwachsenen Pi-imordialblätter folgen 

 hier nochmals zwei lateral gestellte Blätter, und erst das fünfte und 

 sechste Blatt nimmt eine mediane Stellung ein. Die weiteren Blätter 

 schliessen sich dann in regelmässiger Decussation an." Vyobrazení 

 Č. 8. značí osu se svým podpůrným listem, v jehož úžlabí sedí pupen. 

 Jest nyní otázka, jak si vysvětlíme dva první trans versalně uložené 

 phyllomové útvary u této Vrby? Z dříve uvedeného vysvitá, že se 

 vykládají jako dva listy, jež mezi sebou srůstají ; pupeny pak, jež 

 se za těmito srostlými útvary phyllomovými vyškytají, nutno považo- 

 vati za pupeny úžlabní, jichž podpůrné listy mezi sebou srostly. Tedy 

 máme zde jeden hlavní úžlabní pupen, který by seděl v paždí svého 

 podpůrného listu v mediáně; v úžlabí prvních, tranversalně polože- 

 ných dvou listů tohoto pupenu sedí opět po jednom úžlabním pupenu. 

 Vrby tedy mají první dva listy na úžlabních pupenech transversalně 

 postavené; listy ty však srůstají záhy a tvoří ochrannou pochvu kol 

 pupenu. 



Ostatně se mně nepodařilo na četných praeparátech z pupenů 

 Vrb, jež jsem měl příležitost prohlédnouti, nalézti nějaké stopy čepele, 

 podobně jak se mi podařilo u Olše. Vyobrazení č. 9. znázorňuje nám 

 průřez úžlabního pupenu u Salix purpurea, na němž vidíme, že po 

 úplně srostlých dvou listech následují dva páry dekussovaných listův. 

 Na první pohled zdá se nám dosti nepřirozeným, že nad první dva 

 srostlé listy padnou zase listy nestřídajíce se s nimi. Podobné úkazy 

 máme sice v četných květních částech, ale ve vegetativních Částech 

 jsou podobné případy superposice dvou po sobě následujících přeslenů 

 vzácné. Ze stanoviska mechanické théorie postavení listů dá se zjev, 

 že u některých Vrb ku př. Salix piupurea stojí dva první páry listů 



