o vývoji listu ua iižlabních pupenech některých rostlin Jehnědovitýcb. 7 



daleko lépe spatřiti, že druhý list nepadne přímo proti prvému, nýljrž 

 že se od této polohy dosti zuačně odchýlí. 



Z mých pozorování vyplývají následující resultáty: 



1. Není všeobecně platným, že by dva první, transversaliiě ulo- 

 žené phyllomové útvary Amentaceí byly buď jen listy nebo palisty. 

 Ze zkoumaných pupenûv u klíčních rostlin Dubu {Qnercus Phellos), 

 jakož i u Salix purpurea jsou to listy, kdežto u Alnus cordata a 

 Betula alba jsou to pravé palisty adossovaně postaveného listu, kterýž 

 jen při vývoji se jako nepatrný, později degenerující hrbolek objevuje. 



2. Poloha prvních listů na úžlabních pupenech u Alnus cor- 

 data není určena tlakem mechanickým, neboC při zakládání se prvního 

 listu stojí vrchol volně, nejvýše ve styku se žlázkami v úžlabí se na- 

 lézajícími. 



3. Druhý list na úžlabním jiupenu u Alnus cordata a Betula 

 alba nepadne přímo proti prvnímu, nýbrž se od polohy této poněkud 

 odchýlí a není možno vyložiti polohu tuto ze stanoviska mechanické 

 tlicorie, neboť list druhý nepadne přesně mezi palisty listu prvního, 

 kteréž jedině zde by mohly nějaký tlak na vrchol vykonávati. 



4. Čepel úžlabních pupenů v u Alnus cordata je vždycky, byt 

 i jen rudimentárně, vyvinuta a daleko větší palisty přejímají úkol 

 ochraňovati vrchol pupenu oproti zevním, nepříznivým faktorům. 



Výklad tabule. 



o -. osa, F:= vegetační vrcho), L =z listy, v jichž úžlabí se vyvinují pu- 

 peny, Pí::; palisty, «,/'? :z: první dva listy transversahií, l^, J., (vyjma obr. 9.) 

 = první adossovauý, druhý šikmo postavený list na úžlabní ose. 

 Obr. 1. — 7. Alnus cordata, příčné ře/.y vrcholy pupenů. 



„ 8.— 10. Salix purpurea, řezy mladými osami s listem a jeho úžlabním 



pupenem. 

 „ 11. Qnevcus ftíllos, řez mladou osou klíční rostlinky s listem a jeho 



úžlabním pupenem. 

 „ 12. Betula alba, úžlabní pupen. 



