2 XXXVÍ. V. Novák a B. Macků: 



Pozorovaná fakta lze na tomto místé stručně jen uvésti, četné 

 podrobnosti nutno hledati v původních pojednáních, jež ve velmi 

 pěkném a úplném přehledu sahajícím až do roku 1900 podal G. Schla- 



BACH.') 



Literatura posledních let bude na svém místě uvedena. 



Základní příčinou odporových změn kohereru jest potenciáluá 

 diference, jež vzniká indukčním účinkem elektrického pole, v němž 

 se koherer nalézá a které z té neb oné příčiny intensitu svou 

 změnilo. 



Účinek této potenciálně différence, než-li se objeví výsledek 

 jeho — změna odporu, může probíhati cestou rozmanitou, po případe 

 několikerou najednou. 



Některá fakta svědčí o tom, že se účinek tento jeví v mecha- 

 nických zoaénách a v pohybu částic kohereru (zejména pilinového), 

 jiná nasvědčují účinku tepelnému, zase jiná účinku chemickému. 



1. ToMMAsiNA ^) ukázal, že změnou elektrického pole sestavují 

 se částice pilinového kohereru v souvislé řetízky. Při prosátém 

 prášku uhelném (z uhlíků pro světlo obloukové) dosáhl Tommasina 

 v kapalinách řetízků 12 až 15 mm dlouhých. Řetízky sledují směr 

 elektrického pole, konce jednotlivých pilinek spojují se bezpochyby 

 zahřátím pevněji k sobě. Při slabém elektrickém poli ^) stavěly se 

 v řetízky pouze nevodivé částice kohereru, (na př. lykopodium ze směsi 

 lykopodia a pilinek stříbrných v glycerinu) v poli intensivnějším spo- 

 jovaly se částice kovové, mezi nimiž při dalším sesílení pole pře- 

 skakovaly malé jiskřičky. Auktor spojil koherer sestávající z pilinek 

 stříbrných v glycerinu se sekundární cívkou induktoru a nalezl, že 

 se v tom případu řetízky netvoří, za to však že se vylučují četné 

 bublinky plynu (elektrolysa). Při unipolarním spojení induktoru však 

 řetízky povstaly. Byl-li při unipolarním spojení nalit navrch na gly- 

 cerin olej, vycházely z glycerinu bublinky. 



Ze nelze pouhým mechanickým účinkem funkci kohereru vysvětliti 

 o tom svědčí pozorování Bb.anlyova'*) o citlivých koherech, jež utvořeny 

 byly roztavením směsi vodivých pilinek v isolujícím prostředí, jež 



^) G. ScuLABACH „Der heutige Standpunkt der Koherer Frage" Phys. ZS 2. 

 pg. 374. a 383. 1902. 



2) Th. Tommasina, C. R, 128. pg 666. 1899. 



=') Tn. Tommasina, C. R. 132, jig 627 1901 ; Arch de Genève 11. pg 557. 1901 



*) E. Branly, „Les Radioconducteurs" Rapports prés, au Congrès Intern, 

 d. Physique II díl pg. 337. 1900. 



