12 XXXVI. V. Novák a B. Macků: 



galvanometru Wiedemannové G spojeny byly cívky s velikým odporem 

 (a velikým počtem závitu) s vedením F, F^i cívky s malým odporem 

 (a malým počtem závitů) s vedením Fj F3. Toto vedení sloužilo k mě- 

 ření malých odporů, ono pro měření odporů velkých, obě vedení vedle 

 sebe pak spojena dávala citlivost výhodnou pro odpory střední. Z akku- 

 mulatoru A (jednoho nebo dvou) vycházel proud vedený kohererem K 

 a to v jednom neb v opačném srhěru dle postavení kommutatoru 3. 

 Proudový kruh veden ke kommutatoru 2, jímž měněn směr proudu 

 jdoucího galvanometrem. Při měření odporů malých zavřen klíč {2) 

 v rheostatu B^ vložen odpor 10 íl, takže celkový odpor kruhu byl 

 12'2 íi. Při měření odporů velikých zavřen klíc (2) a klíč (b). 

 V kruhu tom byl rhéostat i?j s odporem 230005 ß (s celkovým od- 

 porem 232000). Při měření odporů středních spojeny klíče (í), (2) a (&), 

 tak že ve větvi hlavní byl odpor (A3) 1000 íi, ve vedlejší větvi Fj 

 odpor 100 í^ a ve větvi F^ (v rheostatu R^) odpor 23000 ß cel- 

 kový odpor llOl'Tß. Elektromotorická síla akumulátoru A srovnána 

 býti mohla s elektrom. silou normálního článku N^ jehož proud 

 při spojení klíčem (a) probíhal kruhem téměř téhož odporu jako 

 proud akkumulatoru při krátkém spojení vedení ke kohereru jdoucího. 



Pozorováno bylo dalekohledem a škálou, jež graduována, aby 

 bylo možno korrigované úchylky klásti úměrný intensitě proudu. 

 Korrekce vyňaté z křivky korrekční byly 



pro odečtení v mm 100 200 300 400 500 mm 

 korrekce v mm O'O — -1 —-6 —VI —3-9 



Před každým měřením a po ukončení jeho srovnán akkumulator 

 s článkem normálním (Westonovým). Značí-li E elektrom. sílu akku- 

 mulatoru, Eç^ elektrom. sílu normálního článku, jsou-li R a. Rq příslušné 

 odpory v celém kruhu a w^ a v^ úchylky korrigované jest patrně 



Odpor R skládal se z velikého odporu vloženého u rheostatu R^ 

 z odporu galvanometru a vedení, odpor R^ byl větší o odpor norm, 

 článku (400 £1). Elektrom. síla akkumulatoru byla velmi dobře stálou, 

 tak že za jednoho měření, i když se toto protáhlo na 4—5 hodin bylo 

 možno ji za stálou považovati. Jasuě to vyplývá z čísel tabulky 1. 

 počítané dle pozorování ze vzorce (1.). 



I 



