14 



XXXVI. v. Novák a B. Macků: 



1. Pro spojení ( F, V^) bylo r — R— 232000 SI (20") n^ — 231 mm 



2. „ {V, V,) r = 12-15 ß „ =218 „ 



3. „ (FiF2)a(7iF8)vedlesebe= 1101'7 ß „ =219 „ 



Z připojených úchylek n^ vysvítá, že methodou třetí mohly býti 

 se stejnou přesností určovány odpory as 90krát větší nežli při méthode 

 druhé a methodou první odpory asi 220krát větší nežli při méthode třetí. 



Maximální intensita proudu, jenž kohererem při tří oněch 

 spojeních procházel, byla při spojení (F^ FJ 9*05 mikroampère, při 

 spojení (Fj F3) 0'173 ampère a při spojení třetím 1-91 milliampère. 



Zkouška koJiereru. 



Definitivní forma kohereru výše popsaného byla výsledkem čet- 

 ných, rozmanitých improvisací, které ukázaly možnost určitých pod- 

 mínek odporových i při jediném kontaktu. Následující měření ukazují 

 v jaké asi míře podařilo se stálost podmínek odporových udržeti. Při 

 prvém měření byly elektrody E^ a E.^ obé jemným smirkem očištěny 

 a pak kysličníkem železitým a jemnou kozí vyleštěny. 



Při tlaku dmm Hg byl při spojení proudu odpor kohereru ne- 

 konečně veliký. Asi po 3 minutách klesl na několik desetin ß a vracel 

 se k této hodnotě i když stlačením elektrody E., byl kontakt obnoven 

 ano i když pro kontakt otočením elektrody E^ vyhledáno nové místo. 

 Ustalování se odporu na malé hodnotě urychleno bylo mechanickými 

 otřesy, nikdy však vlivetn jiskry, jejíž vliv nemohl býti při čistých 

 elektrodách konstatován i za jiných podmínek (změněného tlaku, zvý- 

 šení intensity proudu atd.). 



Druhé měření provedeno s destičkou, jejíž povrch pokryt elektro- 

 lyticky vyloučenou mědí. Výsledky měření byly tyto : 





Tlak 

 v H g mm 





Odpor kontaktu v SI fžl-l") 







při spojem 



v dalším časovém 

 průběhu 







5-3 





OD 



0491 







); 



kontakt obnoven stoče- 



00 



0-488 









ním E, 











12-2 





0-553 



0-462 









kontakt obnoven stoče- 



0-562 



0462 









ním E^ 



0-549 



0-477 





