Nové zprávy o ústrojaosti bakterií, zvláště o jádru a jeho délení. 3 



jím zkoumané bakterie pathogeiií představují v mladých stadiích 

 jednojademé, kratičké buňky; po zbarvení modří methylenovou objeví 

 se malinké, kulovité neb tyčinkovité neb i činkovitě zaškrcené „jádro" 

 červenavě zbarvené v modré plasmě. Ve stárnoucích buňkách objevuje 

 se zmnožující se hmota chromatická. Jest ovšem otázkou, jak již Got- 

 scHLicH poznamenává, zda-li tato tělíska skutečně odpovídají jádrům, 

 anebo to snad jsou chromosomy, neb i jáderka, zkiátka tělíska, jež 

 Hertwíg názvem „chromidií" označuje. 



Z těchto empirických nedostatků stanovím následující problém: 

 Aby buněčná povaha bakterií nade vší pochybnost byla zjištěna, 

 nutno ukázati : 



1. na samostatnost jádra a cytoplasmy ve stavu klidu, 



2. na zrůznění jádra v hmotu achromatickou (t. zv. blána ja- 

 derná, šťáva jaderná, sítivo atd.) a chromatickou (chromosomy neb 

 nucleoly). 



3. Nutno poznati stav tohoto jádra v klidu a v průpravách jeho 

 k dělení, t. j. tvoření se vřeténka. 



4. Průběh dělení a následky jeho. 



Tyto čtyři kardinální otázky nebyly dosud ani theoreticky 

 u bakterií rozebrány, tím méně ve skutečnosti dokázány. Ačkoli prvé 

 své sdělení poMádám posud za nejpřesnější s, dosud existujících dů- 

 kazu o samostatnosti jádra vůči oJcolní cytoplasme: jeví se mně predce 

 diskusse schopnou otázka, zda-li ona tělíska, intensivněji se karmínem a 

 haematoxylinem barvící a ve středu buněk ležící, představují celé jádro, 

 či jen vniternou barvitelnou část jeho. To nebylo lze dřívějšími metho- 

 dami na pevuo postaviti, tím méně i subtilnější změny vyvolané tvo- 

 řením se vřeténka z hmoty chromatické a ostatních částí jádra. 



Snažil jsem se tedy vystihnouti tyto nejjemnější poměry jádra 

 na praeparátech barvených methodou Heidknhainovou, bez které v mo- 

 derní cytologii a vůbec histologii obejíti se nelze; k vůli této méthode 

 použito bylo přebarvení dvou starších praeparátů, u nichž jaderné 

 elementy, dříve karminem a Lyonskou modří zbarvené, během po- 

 sledních let valně vybledly. 



Toto přebarvení provedeno bylo však teprve tehdy, když poznal 

 jsem jinou bakterii vláknitou, u níž poměry cytoplasmy, jádra a jeho 

 dělení po obyčejném zbarvení haematoxylinem s takou přesností 

 i nejjemnějších podrobností vystoupilo, že jsem při prvém poznání 

 těchto poměrů za to měl, že mně co činiti s nějakými vláknitými 

 řasami, až přesné rozpoznání ukázalo, že to bakterie, v níž jádra 



1* 



