Nové zprávy o ústrojnosti bakterií, zvláště o jádru a jeho dělení. 9 



dosud jen z hornatin německých známého Bryodrilus Ehlersi Udk, 

 Ježto mne ústrojnost této roupice dle popisu Udova velmi zajímala, 

 odhodlal jsem se studovati některé podrobnosti její na sériích ře- 

 zových; i fixoval jsem vetší množství exemplářů ve siněsi sublimátu 

 s chromovou kyselinou, kterážto methoda dosud při fixaci zvířat zřídka 

 byla užívána. Jest to však výtečná tekutina fixační, hodící se pro roz- 

 poznání i nejjemnějších podrobností histologických a zvláště také pro 

 studium struktury bakterií na sériích řezových. 



V jedné z těchto sérií, haematoxylinem zbarvených a oranží 

 dobarvených, nalezl jsem dutinu střevní v přední části infikovanou 

 ohromným množstvím gregariny Monocystis, jež pomocí zvláštního 

 čípku č. epimeritu zavrtána jest v buňkách epitélu střevního. Zadní 

 část dutiny střevní jest vyplněna svazkem bakterie vláknité, jevící se 

 na všech řezech v této končině a sestávající z vláken hustě k sobě se 

 řadících. 



Nemyslím, že by vláknitá tato bakterie byla cizopasníkem 

 Bryodrila, nýbrž že byla spíše spolknuta červem jakožto potrava, leč 

 zase nemohu v tomto j)řípadě rozhodnouti, odkud bakterie tato po- 

 chází, zda-li z půdy či z vody. Bryodrilus totiž sám byl sbírán v setlí- 

 vajících pařezech stromových u Grünthalu v Krkonoších, v Praze však, 

 pro dosažení jisté průsvitnosti, chován byl ve vodě z pražských vodo- 

 vodů. Tudíž nelze mně udati, zda-li bakterie ona žije v hnijícím 

 detritu či ve vodě vltavské a odtud do Bryodrila se dostala. 



Pro naší otázku jest záhada tato prozatím vedlejší, ale zjištěným 

 se mně jeví, že enzymy střevní Bryodrila přispěly ku snadnějšímu 

 zfixování a zbarvení buněk bakterie, jež se na praeparátech jeví jako 

 ve stavu přirozeném, bez artefaktů jak ve strukturách cytoplasmy, tak 

 v poměrech jádra, ježto se obojí haematoxylinem barví zrovna tak, 

 jako buňky Bryodrila. 



Vlákna, délky asi 210 /t, sestávají z buněk za sebou následu- 

 jících, na konci se znenáhla zužují. Buňky v těchto vláknech, jež ob- 

 sahují jádra v klidu se nalézající, měří v délce asi 6 — 8 }i. Považuji 

 je za dospělé a v nich shledávám tutéž strukturu cytoplasmy, jako 

 u Bact. gammari. K výkladu zvolím obr. 21. V centru buňky jest 

 nahromaděna opět centrální cytoplasma, zdánlivě homogení, jistě však 

 jemně zrnitá, haematoxylinem šedě se barvící; na periferii buňky 

 táhne se tenoučká vrstva plasmy periferické, téže struktury, jež se na 

 pelech poněkud hustěji nahromaďuje. Veliké jasné vakuoly před a za 

 centrální plasmou zrovna tak jasným svým obsahem jsou nápadné 

 jako u Bact. gammari. . Periferická plasma zhusta činí na optických 



