14 XLIII. F. Vejdovský : 



nimiž se nalézají více méně tenké, zrnité přehrádky. Dokonalá po- 

 zorování dokazují však, že jest tu činiti buď se vřeténky s polár- 

 ními plátečky jadernými, anebo s rekonstruujícími se jádry. Celý 

 postup této rekonstrukce nezdařilo se mué ovšem vystihnouti, pozo- 

 roval jsem jen hustší zrnité shluky uvnitř buněk; mám ale za to, 

 že některé nápadné struktury, zobrazené ve Fig. 39., 40., a jevící 

 jakési pentličkovité upravení zrnek, jsou další stadia této rekon- 

 strukce. V této poslednější příčině bude nutno zevrubnější pozoro- 

 rování činiti. 



Celkem však možno ze struktur oněch konečných vláken tolik 

 za jisté míti, že zde dělení jader budí rychle za sebou následuje, 

 takže již jádra nedokonale upravená opět se mohou děliti a nová 

 vřeténka reprodukovati. Anebo můžeme ze struktur těch za to míti, 

 že rekonstrukce dceřinných jader v koncových buňkách pokračuje 

 velmi pomalu a nestejně, takže se zde stýkáme se vřeténky a zá- 

 klady jader v nestejném stupni vývoje. 



Pro tuto posledně vyslovenou hypothesu mluví právě jádra 

 starších, dokonale vyvinutých buněk, u nichž jsou jádra, jak výše 

 naznačeno, co do tvaru a struktury rovna jádrům vyšších rostlin. 



Leč u daleko největší části bakterií se popírá existence jádra; 

 i u naší bakterie vláknité jsou skutečně mezi normálními jadernými 

 buňkami některé, které nemají ani stopy jader. Buňky tyto vyzna- 

 menávají se též jinou strukturou cytoplasmy než normální jádronosné. 

 Není v nich nijakých vakuol, ani differencované plasmy centrální 

 a periferické, jak jsme popsali u B. gammari a normálních buněk 

 vláknité bakterie z Bryodrila, nýbrž celé tílko skládá se z malých 

 alveolek se zrnitými stěnami, čímž buňky tyto upomínají na struktury 

 bakterií, které Bütsohli, Schewjakov a nejnověji Schaudinn popsali. 

 Avšak občas i v těchto buňkách odchylných svou strukturou nacházím 

 stopy jádra ve způsobe centrálních, slabě se barvících kulovitých tě- 

 lísek, bez určitých struktur chromatické a achromatické hmoty. 



Část tohoto vlákna s buňkami právě zmíněnými a výše již po- 

 psanými, znázorněna jest na obr. 22. Jsou tu 4 buňky, z nichž 

 2 jsou bezjaderné (a, &) a 2 s nezřetelným jádrem. Z počátku po- 

 važoval jsem takovéto úseky vláken za jiný druh, než výše popsaný; 

 shledal jsem však také, že buňky podobné struktury bezjaderné neb 

 jádry opatřené, jsou ve spojení s buňkami normálními výše po- 

 psanými. 



Soudím tedy, že popsané vlákno (22) je staré, ponenáhlu se roz- 

 padávající, takže v některých buňkách jeho jádro již schází, kdežto 



