Jednoduchý koherer s vrstvou bromidu medičnatého. 1 Z 



se jako černá skvrna, jež pod mikroskopem se objevila jako dolinka 

 s černým dnem plochy asi Vg ^'*^''- Temná skvrna stávala se po del- 

 ším čase patrné světlejší. Z předpokladu, že ten stav, do něliož se 

 vrstva teplem dostává, časem mizí, plyne, že stav tento jest jakýsi 

 labilní, má větší vnitřní energii než ten stav, do něhož se opět sám 

 vrací, čili že při změně teplem se dějící se ve vrstvě energie konsu- 

 muje. Mimo to možno tytéž podmínky, jež musí nastati na př. při 

 změně konstituce síry býti splněny, i tu považovati za nutné, tedy že 

 jest potřebí ohřáti kontakt až na určitou teplotu, aby ona změna 

 nastala. 



Budiž eltíktroniutorická síla zdroje E, odpor vrstvy x. Teplo 

 v odporu tom vyvinuté za čas dt bude 



clQ - 0-24 J2 xdt = 0*24 E^ , ^ ,., dů 



je-li /• ostatní odpor v kruhu proudovém. 



Část tohoto tepla způsobí v čase dt oteplení o dT" stupňů. Je-li 

 0-24 S vodní hodnota kontaktu, jest toto teplo 0-24 SdT. Ostatní 

 teplo se odvede a vyzáří. Označme toto teplo 0'24: K{T)dt, kde Z jest 

 ovšem funkcí teploty kontaktu a teploty okolní. Máme tedy rovnici : 



dQ — 0-24 SdT + 0-24 K(T) dt, 



spojením obou rovnic 



SdT 



dt z=: 



-Km ' ^^(^> 



[_r~\-x{T)f 



nebot i íc je na teplotě T závislým, a sice jsme předpokládali, že 

 odpor X, t. j. původní, veliký odpor, z něhož se menší, citlivý, vy- 

 vinuje, se teplem zvětšuje. Jedná se nyní o to, za jakých podmínek 

 jest možno, aby kontakt dosáhl teplem Joulovým teploty Ti , nutné 

 ke změně konstituce. 



Integrací předešlé rovnice obdržíme 



t = FiT), 



kde jest F jakási funkce teploty, již bychom dovedli jen tehdy určiti 

 kdybychom znali funkce K(T) a x-{T). Není však nutno funkci 

 F(T) znáti. 



Má-li býti možným, aby kontakt nabyl teploty T, musí býti 

 Tnmx^Tj. Tmax pak určíme z podmínky 



dT 



dt-''' 



věstník král. ces, spol. nauk. Třída II. 



