24 XIV. Bedřich Macků: 



koliv číslo celé, a může býti i růzuým pro tutéž intensitu (jak doleji 

 bude ještě ukázáno: str. 27). Dle tabulky č. 7. zdá se, že při větší 

 intensitě proudu se spíše vyskytuje větší n. Aspoň skoro ve všech 

 pokusech tabulky sedmé vyskytuje se nejmenší n u intensity nejmenší, 

 největší u intensity největší. Avšak tato závislost čísla n na inten- 

 sitě proudu jest tuším pouze zdánlivou a pocházející v těchto měřeních 

 pouze od způsobu změny intensity od menší k větší. K zjevu tomuto 

 Yrálím se ještě později, 



2. Kritická elektromotorická síla k jest nezávislou na eleMro- 

 motorické síle proudu (jež ovšem musí býti větší než ona), jak ukazuje 

 pokus č. 33. 



3. Konstanta Ti jest nezávislou na tlaku. Dobře to viděti na po- 

 kusech č. 30 a č. 38-45. 



4. Kritická elektromotorická síla jest nezávislou na směru 

 proudu. V pokusech č. 38 — 45 byl totiž vždy při témže tlaku proveden 

 střídavě pokus prvý pro proud jdoucí od hrotu k desce, druhý pro proud 

 jdoucí od desky k hrotu. 



5. Konstanta k jest nezávislou od vlastností vrstvy^ tlouštky a 

 stáří. Pro všechny pokusy vychází v mezích možných chyb konstanta 

 k táž. Jest tedy konstanta ta konstantou charakterisující materiál, 

 z něhož jest kontakt utvořen, 



S těmito výsledky nesouhlasí pokus č. 31 a č. 32. Příčina ne- 

 souhlasu se však dá snadno najíti. Jest známo, že odpor kohereru 

 při uzavření proudu s počátku se mění a po nějaké chvíli teprve 

 ustaluje na dosti určité hodnotě. Nutno tedy vždy delší dobu po- 

 sečkati než kontakt ustálí se na pravé hodnotě. Jestliže pak odpor 

 nabyl, vlivem procházejícího proudu, určité hodnoty, tu změnou in- 

 tensity mění se znova, znova se přizpůsobuje nové intensitě. Jestliže 

 se intensita zvětší, přizpůsobuje se jí dosti rychle. Naopak, byla -li 

 intensita původně velkou a zmenší se, trvá toto přizpůsobení velice 

 dlouho. Při pokusech č, 31 a 32 bylo počato intensitou značnou a 

 tato zmenšována. Poněvadž pak nebylo dostatečně dlouho čekáno, 

 neudává odpor pro následující intensity odpor intensitám těmto pří- 

 slušný, nýbrž odpor, jenž ještě zůstal bud v tom aneb přibližně v tom 

 stavu, jak mu jej dala intensita proudu prvá, největší. Ke zjevu to- 

 muto budu nucen ještě jednou se vrátiti při působení jiskry. 



Zjev tento činí ještě značně komplikovanější otázku, máme-li co 

 činiti skutečně s odporem aneb skokem potenciální différence na kon- 

 cích kontaktu. Nezávislost n-násobného podílu této potenciální diffé- 

 rence na intensitě, el.-motorické sile proudu, tlaku a vrstvě, by uka- 



