34 XL V. Bedřich Macků: 



původní odečtení 



na skále mm 295 297 295 300 295 297 298 294 295 290 mm 



změna točením 289 289 295 300 285 285 300 285 285 288 mm 

 změna jiskrou 345 345 289 407 380 285 280 301 297 293 mm 



Zjev tento, velice často pozorovaný, vede mne k domněnce, že 

 jiskra, t. j. náhlá, veliká změna elektrického pole, odpor vždy jen 

 zvětšuje, že však velikost jejího vlivu záleží i od jakéhosi stadia od- 

 poru (v čemž jest i příčina periodicity), k němuž patří i ustálenost, 

 v němž se odpor nalézá. Zmenšení odporu pak, kdekoliv se vysky- 

 tuje, způsobena vždy jen točením, tedy plynulou změnou elektrického 

 pole. Ona zmenšení, jež dle udání nastala jiskrou, byla ve skuteč- 

 nosti způsobena předcházejícím točením, a jiskra zastihla pouze odpor 

 ve stadiu necitlivosti. 



Ustalující vliv točení byl neobyčejně patrný a často í k do- 

 cílení stálosti odporu jsem ho užíval. Měnil-li se odpor, zatočil jsem 

 poněkud, ne však tak, aby jiskra již přeskočila. Odpor klesl na malý, 

 kdež zůstal státi. 



Jaký jest tento charakter odporu, od něhož závisí velikost pů- 

 sobení jiskiy, a tedy čím jest i podmíněna periodicita, těžko říci, 

 může to však býti ku př. poloha mezi dvěma w-násobky kritické 

 elektromotorické síly, a může to býti i tento w-násobek sám. 



Přijmeme-li jednotné působení jiskry, t. j. zvětšování odporu, 

 možno podati aspoň jakýsi výklad jejího působení tímto způsobem. 



Pozorovali jsme, že vlivem proudu odpor klesne z velikého, ne- 

 citlivého, na malý, citlivý. Jako příčinu změny této přijali jsme změnu 

 konstituce, a sice takovou, že vrstva nabývá stavu o potenciální 

 energii vyšší než okolí, může tedy lehce energii tuto vydat a tím se 

 vrátit do stavu původního. Není tedy ku převodu do původního stavu 

 řeba nové energie, nýbrž jen impulsu, porušícího labilní tuto polohu. 

 Působení jiskry nutí přímo přijmouti, že náhlá změna elektrického 

 pole jest tímto impulsem. Působením jiskry změní se tedy konstituce 

 vrstvy na původní. Avšak proudem, resp. teplem jím vznikajícím, 

 změní se opět konstituce vrstvy a odpor klesne znova na malý. Musí 

 tedy při uzavřeném proudu míti vliv pouze dočasný. Při proudu 

 otevřeném má býti dle horního vliv trvalý. Odpor má zůstati velikým. 

 Chceme-li však odpor tento změřiti, musíme jím pustiti proud, ten 

 vsak sám opět odpor zmenší, tak že těžko tu rozhodnouti, zůstal-li 

 odpor veliký či nic. Rozhodnutí jest však možno tímto způsobem. 

 Bylo pozorováno, že k získání citlivého odporu jest třeba určité 



