g I. Arthur Brožek: 



charakteristický při srovnání s tykadly Palaemoneta, neboť články její 

 jsou oblé, hmotné, kdežto články Pal. velmi silně shora stlačené 

 a docela ještě i laterálním směrem rozšířené. Při své basi (asi v po- 

 lovině své délky postranní) na vnější straně vybíhá mohutný, plochý, 

 jen několika brvami na vnější straně opatřený, jinak holý, lištovitý, 

 trojúhelníkovitý trn (fig. 3. «, íig. 4. a), spinu antennalis, jenž délkou 

 rovná se asi V2 celkové délky I. článku. 



Přední kraj I. článku při pohledu se strany spodní vysílá po 

 vnější straně tupý, plátkovitý, chitinový výběžek (fig. 3. a, fig. 4. a), 

 jenž asi polovinou své šířky volné přiléhá ku spodní ploše následují- 

 cího článku (II.), ostatní okraj I. článku jest zcela holý, což platí 

 též o laterální jeho části na straně vnější. Na vnitřní straně sleduje 

 jediná řada mohutných, odčlánkovaných, dutých, speřených štětin, 

 charakteristických pro okraje exopoditû i endopoditů ostatních okončin; 

 jsou však takové štětiny též na II. a III. článku antennálního ná- 

 sadce (a to na spodní ploše při krajích). Řada takových štětin (Ď, b^) 

 [fig. 4. a] počíná od ^1^ délky I. článku a táhne se až k jeho 

 přednímu okraji, base jednotlivých štětin pak vznikají na spodní 

 ploše, poblíž okraje tohoto článku. Při pohledu na svrchní stranu 

 (fig. 4.b,A)isou poměry jednodušší: jest tu jen jediná ku délce 

 článku příčná řada jednoduchých, chitinových brvek, běžící podél před- 

 ního okraje článku (fig, 4.b, x^), která při straně vnější počíná ne- 

 patrnými chloupky a končí u přečnívající části se spodní strany oné 

 chitinové plošky (a) již skupinkou dosti hustých, větších štětinek. 

 Posléze třeba připomenouti, že první článek je ze všech tří nejdelší. 



Druhý článek stonku jest kratší a málo užší předešlého ; při 

 pohledu na spodní jeho stranu po pravém i levém kraji má po jedné 

 řadě oněch speřených štětin a to po celé své délce; base štětin opět 

 vznikají na spodní ploše při krajích článku. Na svrchní straně má 

 povrch zcela holý, kromě předního okraje, podél něhož táhne se 

 příčná k délce článku řada brvek (fig 4.Ď, a?^), přecházejících v moc- 

 nější skupinku štětinek jednoduchých, nespeřených při vnějším okraji. 



Na třetím článku tato příčná řada brvek schází, takže celá 

 jeho svrchní plocha jest lysá, na spodní ploše (fig. á.B) táhne se při 

 pravém i levém kraji jedna řada odčlánkovaných speřených štětin; obě 

 tyto řady jdou po celé délce III. článku a na předním jeho okraji oblou- 

 kovitě se spojují (fig. 4.a, III.). Base jejich zvláště v tomto oblouku 

 značně posunují se od kraje na spodní plochu článku, jenž posléze 

 nese dva bičíky, o nichž bylo pojednáno. 



