14 



1. Arthur Brožek: 



IV. tabulka: Dimmense očí sp. 

 Atyaéphyra desm. J. 



(A = 0-03672 mm.) 



6. 



7. 



8. 



9. 

 10. 

 11. 

 12. 

 13. 

 14. 

 15. 

 16. 

 17. 

 18. 

 10. 

 20. 

 21. 

 22. 

 23. 

 24. 

 25. 

 26. 

 27. 

 28. 

 29. 

 30. 



Min. 

 Prům. 

 Max. 



■" ca 



a 



16 



15 



15 



16 



15-5 



16 



15 



16 



15 



15-5 



16-5 



17 



18 



17 



18 



17-5 



17 



17 



18 



18-5 



18 



18 



18-5 



18 



18 



19 



20 



19 



18 



20 



> 



15 



17-2 

 20 



9 

 10 

 11-5 

 13 

 11 

 10 

 11 

 11 

 11 

 11 

 12 

 12 

 13 

 11-5 

 13 

 12 

 12 

 12 

 12 

 12 

 12 

 12 

 12 

 12-5 

 12-5 

 13 

 14 

 13 

 12 

 12 



d 



13 



12 



12 



14 



12 



13 



12 



12 



12 



13 



14 



14 



14 



13 



15 



14 



14 



13 



15 



15 



15 



14-5 



15 



14 



16 



14 



17 



15-5 



14 



16 



9 

 11-83 

 14 



12 

 139 



17 



15 



14-5 



15 



15 



14-5 



16 



14-5 



15 



15 



15 



15-5 



15-5 



16 



16 



15 



16 



16 



15-5 



16 



15-5 



16 



15-5 



16 



15-5 



16 



155 



16-5 



18 



16 



17 



14-5 



15-61 



18 



Vedle této volné pohyblivé 

 lamelly vzniká na její společné, 

 jednočláokové basi vlastní tykadlo, 

 složené z jediného bičíku, téměř 

 tak dlouhého, jako celé zvíře (roz- 

 měry hledati dlužno v tab.), jenž 

 kloubně se připojuje ku svému 

 basalníinu 2článkovanému násadci 

 (entopoditu) (fig. 5. B). Base obou 

 větví {A) tohoto tykadla jest stejné 

 tak dlouhá co široká a vysílá po 

 vnější straně ze svého okraje 

 plochý hrot. 



Ocř (fig. 6.). tmavé, hnědočerně 

 pigmentované, skládají se z velikého 

 počtu ominatidií, sestavených do 

 polokoule na předním, distálním 

 konci ommatoforû. Tyto oční stonky 

 jsou silné, válcovité, o málo delší 

 nežli jejich šířka; přisedajíce pak 

 tenkou, krátkou částí, jsou volně 

 pohyblivé. Vznikají pod basí rostra 

 nad 1. článkem 1. páru tykadel 

 při jejich inserci. Polokulovitá 

 plocha fasetovaného oka má rovný, 

 jednoduchý okraj na obvodu stonku, 

 jenž pouze na svrchní straně tvoří 

 nehluboký zářez a jemu odpovídající 

 nepatrný záhyb (s), zasahující do 

 plochy ommatoforu. 



Vedlejšího oka u A. jsem ne- 

 pozoroval, 



U Palaemoneta odpovídá uve- 

 denému záhybu okraje fasetované 

 plochy oční, zřetelně od ní od- 

 dělené, vedlejší oko — patrné 

 makroskopicky co malá tečka — 

 které jestumístěno na svrchní straně 



*) Všechna označení v kterékoli ta- 

 bulce odpovídají rozměrům na přísluš- 

 ných obrázcích. 



