Variačně statistická zkoumání na Atyaëpliyra desmarestii fJoly). 15 



oinmatoforů (širších nežli u At.) v místech, kde by byl ii Atyaěphyry 

 záhyb fasetované plochy. V ostatních ;4q.acích povrchových shodují se 

 oči Palaemoneta s Atyaephyrou. 



Dimmense očí dle 30 ex. Atyaëphyry obsahuje tab. IV. 



ß) OJcončiny postorální. 



1. M a n d i b u 1 y (fig. 7., 8.)- Prvním párem postorálních okončin 

 jsou mandibiily, kteréž u Atyaëphyry tak jakou jiných jednoduchých 

 forem Eucyphideí fam. Atyïdae (Kingsley 1879.), subfam. Atyinae 

 i Xiphocarinae jsou velmi jednoduchého tvaru i velmi primitivní, na 

 první pohled zcela palpu^) postrádající ([13] pag. 397.). [Víjči maudi- 

 bulám Palaemoneta jsou opět velmi redukované v délce svých ozu- 

 bených výběžků {A) i podpůrných {B) na přední své rozeklané části.] 



Na nich můžeme v hlavním rozeznávati dvě části, od sebe sice 

 nijak se neoddělující, ale morphologicky i fysiologicky dobře od sebe 

 odlišené, jak v následující části práce vyložíme. Jest to část zadní 

 jednoduchá a dále přední, ve dvě lišty rozeklaná. („Molar-Fortsatz 

 u. Psalistom.") 



Zadní jejich část odděluje se od přední, rozeklané, dvoulištové 

 zcela zřetelným zaškrcením (šířku jeho v tab. V. hledati jest u c) a 

 jest asi uprostřed své vlastní délky (v tab. V. viz e) značně rozší- 

 řena (v tab. viz dimmensi h) zužujíc se na zad do cípu, takže její 

 vnější okraj následkem toho jest obloukovitě prohnut. Dále jest tato 

 zadní polovina mandibuly zcela jednoduchá, shora i se spodu jen 

 slabě smáčkla, svalnatá, s povrchem zcela holým, takže i vnější, oblou- 

 kovitý okraj není obrven a má jen tu a tam nepatrnou brvku. Na 

 tuto zadní část, kterou právem můžeme jmenovati rukojetí (manu- 

 briem) mandibuly, upíná se celý plexus svalů (fig. 7. sv.), spojujících 

 pravou i levou mandibulu a mimo tento ještě celá řada menších, pod- 

 řízených svalů, různého významu, takže vlastně tato zadní část každé 

 mandibuly jest ramenem, na kteréž jako na rameno 2-ramenné páky 

 působí síla svalů při rozvírání a svírání předních částí jejich. Místa, 

 o která se obě mandibuly při svém pohybu (rozvírání a otáčení) opí- 



*) [13] . . . ., the Atyïdae are dosely connected with the family Acanthe- 

 pliyridae, which live at great deptlis in the sea and contain, without doubt, the 

 most primitive Eucyphidea. The morphological différences between the two 

 families are the foUowing: 1. The mandible in the Acanthephyridae is furnished 

 with a palpus (synaphipod), in the Atyïdae H is wanťmg . . . 



