16 



I. Arthur Brožek: 



rají, jsou celkem dvé, sobě velmi blízká, takže obyčej uě při pohybu 

 současně o obě se mandibuly opírají, a sice jest to jednak kloubní 

 spojení konců oporných lišt (k) i částečně jejich vnitřní hrany, jimiž 

 se pravá a levá mandibula sebe dotýkají, jednak jsou to ty hrany 

 těchže oporných lamell obou niandibulí (h), které přiléhají k šikmo se 

 sbíhajícím, zadním okrajům svrchního pysku (labrum). 



Přední část každé mandibuly (viz íig. 8. Â, B.) jest nesval- 

 natá, rozbíhající se ve dvě lamelly, dosti široké, jednu spodní, ma- 

 jící vnitřní okraje zuby ozbrojené, druhou svrchní lamellu, šikmo ku 

 ploše prvé skloněnou, opornou, mající na svém konci i po přední 

 hraně onen kloub a onu kloubní hranu, jíž dotýká se hrany labra. 



Obr. 7. Sestavení maudibul (1.), svrchního (labrum) (2.) a spodaiho C3.) (labium) 

 pysku při pohledu shora, (pro sp. At. desm. J.) Označení dimmensí souhlasí 

 s tabulkami. — Â) Žvýkací lamella, B) oporná lamella s kloubem {k) a kloubní 



hranou (7t); sv. svaly. 



Vnitřní hrana oné spodní (žvýkací) {Ä), dosti široké lamelly 

 (Molar-Foitsatz), rozložené v rovině, v níž také se rozšiřuje zadní 

 svalnatá část mandibuly, určena jest patrně dle svého ozbrojení k roz- 

 mělňování potravy a má následující detaily. Není rovná, nýbrž na 

 předním konci protahuje se v nízký, plochý výběžek, jenž nese na 



