Variačně sfatistická zkouniáuí na AtyacpL}ia dcbinarestii (Joly). 19 



liže i tento lichý k nim počítáme. Ovšem, že to platí pro normálné 

 vyvinuté individuum, na němž pak počet zubů znázorňuje zlomek 



n-{- 1 _ 4-f 1 

 n-{-0 ~~ 4-t-O' 



Tento lichý zub nescházel ani jedinému zkoumanému exempláři na 

 levé mandibule. 



Tato asymmetrie jest zajímavá vzhledem ku asymmetrii v počtu 

 zcela homologických zoubků na mandibulách Palaemoneta varians 

 Leach a sice speciálně ve formách sladkovodních , jak udává ve 

 své práci V. Boas [14.]. Uváděje rozdíly mezi sladkovodní a moř- 

 skou formou této specie na dospělých exemplářích, zmiňuje se, že na 

 mořských tvarech kousací část mandibuly pravé i levé měla po 6 

 zubech (pouze jeden exemplář měl na levé části 4, na pravé 3), 

 Sladkovodní však formy měly na levé mandibule vždy po 4 zoubcích, 

 na pravé pak po 3 (pouze jeden exemplář měl na pravé i levé mandi- 

 bule po 4 zubech). V úplném souhlasu s údajem Boas-ovým pro 

 sladkovodní formu konstatoval jsem také na svých Palaemonetech, 

 také sladkovodních, že všichni měli na levých mandibulách po 4, na 

 pravých po 3 zoubcích. Tato nápadná asymmetrie u Palaemoneta 

 (sladkov.) dá se úplně převésti na případ s Atya'éphyrou, jestliže 

 stotožnujeme onen nepárový, lichý, na předním okraji levé mandibuly 

 se nalézající zub Atyaëphyry s 1. zoubkem levé mandibuly Palaemo- 

 moneta (v pořádku od předu). U Atyaëphyry tento zoubek jest oddá- 

 lený od oněch 4 — 5 stěsnaných zubů (n), při sevření mandibul do 

 sebe zapadajících, kdežto u Palaemoneta jednoduše se posunuje s to- 

 hoto předního okraje a staví se docela těsně do řady k ostatním 

 třem (u Pal.) zubům levé mandibuly, jimž by i zde — jako u Atyaë- 

 phyry odpovídal stejný počet (3) párových zoubků pravé mandibuly, 

 takže způsobí asymmetrii v tom smyslu, že levá mandibula má 4 zuby, 

 pravá jen 3. — Analogicky s Atyaëphyrou označili bychom pak počet 



zubů pro Palaemoneta : q Xn ' ^^^^i^^^ vyznačiti párovitost zubů (a). 



Vnitřní okraj spodní, žvýkavé lišty (přední mandibulární části) 

 Atyaëphyry mimo počáteční, nevysoký, plochý výběžek s oněmi 

 3—5 zuby na konci, tvoří v dalším pokračování obdélný výkroj, 

 v němž sedí malý počet, 5—8 tuhých, jednoduchých, chitinových, 

 žvýkacích štětin. Tyto jsou holé, uprostřed své délky do tupého 

 úhlu přehnuté a jen několika málo tuhými chloupky opatřené, 

 fig. 8. — Ď — ). Počet jejich velmi značně variruje a sice pro mandi- 



