Variačně statistická zkoumání ua AtyaëpLyra desmarestii (Joly). 29 



řadou, řídkých brv tvaru v probíhající parallelué s rovnou krajní 

 hranou. 



Obrátíme-li lamellu e^ pozorujeme (viz diagram íig. 13. II.) na 

 její opačné straně (strana k tělu obrácená, svrchní II.) opět podél 

 okraje táhnoucí se zónu brv, štětin i trnů, mnohem užší nežli pře- 

 dešlou. Štětiny sestaveny jsou zde opět do řad ale souběžných k sobe 

 i k hraně a tak sblížených, že rozdíly mezi řadami mizí, zvláště na 

 počátku a na konci této zóny, kde vyskytuje se ne 4—5 řad, nýbrž 

 obyčejně 2 až 1 řada podél okraje postupující. Kůzné tvary štětin: 

 a, ß, y, à, £, t, (íig. 14) neomezují se na určité řady a vznikají v zóně 

 na hranách i na plochách lamelly, tvoříce mezi sebou velmi četné pře- 

 chody. Jen tolik třeba poznamenati, že na krajích v dolejší třetině 

 a polovici délky vnitřní lamellární hrany (fig. 13. h) nejčetnější jsou 

 tvary ß, přeměňujíce se často v méně četné tvary a. Tvar štětin ô 

 tvoří nepravidelnou řadu na vnější straně zóny, která při krajích 

 pokračuje i tam, kde a, ß a, y mizí a v jednoduché řadě po krajích 

 postupují jen tvary ^, 'ï] a #-. Na přední části, kde rovná hrana se 

 zahýbá sedí několik (3 — 4) štětin s ^odpovídají štětinám | na části ej; 

 formy ^ jsou pak všeobecné na hranách i na plochách, vyplňujíce 

 — řídce roztroušeny — mezery mezi štětinami v zóně do řad sesta- 

 venými. Zcela tytéž poměry opakují se na části e, při pohledu z téže 

 strany (II.). 



Věc tuto, kterou slovy těžko vylíčiti, představuje diagram obr. 13., 

 v němž hrany kusadlových lamell označeny jsou čarou (a sice plnou 

 hrany rovné, vnitřní, tečkovanou, pak jejich pokračování v zářezech 

 a ohybech lamell). Plochy I. a II. označují pak plochy na jedné a na 

 druhé straně lamell. Na ploše I. jest znázorněno široké pásmo šikmých 

 řad štětin í* s řadou v ; na ploše II. opět úzká zona se stěsnanými 

 parallelními řadami tuhých štětin {a, ß, y etc.) 



Posléze ovální, kusadlová lamella B má na svém vnitřním, 

 ellipsovitém okraji na samé hraně jedinou řadu holých, vláskovitých 

 brv, dlouhých, jejichž base jsou duté, ostatní části pak soUduí. 

 (x. fig. 14.) Tyto štětiny jsou velmi těsně vedle sebe rovnoběžně 

 srovnány. Chitinová obruba, na jejíž hraně sedí, jest slabá, ale do 

 šířky značně zchitinisovaná. (R. fig. 11.) Při vnitřním okraji na obou 

 (I. i II.) plochách chitinové obruby táhne se po jediné řádce řídce k sobě 

 sestavených štětin tvaru A ; štětiny x tím, že těsné k sobě přiléhají, tvoří 

 jakýsi hřebínek. Též tato ovální kus. lamella -B jest na diagramu uvedena 

 spolu se schematickým označením polohy štětin x a A [fig. 13. - B —.] 



Dimmense 2. maxilly dle 30 exemplářů obsahuje tabulka VII. 



