46 



I. Arthur Brožek 



(5) jest u obou páru pereiopodû volně pohyblivý, téměř holý a sice 

 se dvěma znaky: 1.) na distálním konci širší nežli na proximálním, 

 2.) s vydutou částí distáluího konce, do níž zadní část vypuklého pro- 

 poditu (6) dá se zasunouti. Oba znaky jsou důl. charakterem fam.*) 

 Atyidae. [16., 16.]; [13., p. 398.]. Carpopodit 1, páru jest kratší nežli 

 u 2. páru, takže rozdíly v šířce na distálním a proximálním konci 

 lépe vynikají. 



3. 



Obr. 2.5. 1. Konec dactylopoditu í. pereiopodu sp. At. d. J. Pohled se strauy; 

 E, cbitiiiový kraj.; c, h, d různé tvary štětin (viz obr. 26.) a drápků (a, x). — 

 2. Diagram rozestavení štětin na témž. II. Strana svrchní, I. spodní. 3. Ukolí 

 base 1. pereiopodu. Ex, Exopodit (^bičík) na násadci {u) basipoditu (2). En, 

 Endopodit; ejj, epipodiální, hákovitý přívěsek; ž, žábry; ř, coxopoditové štětiny. — 

 1. Coxopodit, 2. basipodit, 3. ischiopodit, 4. meropodit. 



Následující dva články propodit (6) a dactylopodit (7) tvoří 

 u obou párů klepýtka, jejichž tvar a chumáčky štětin na koncích 

 prstců tvoří opět důležitý charakter familie Atyid. Klepýtka jsou velmi 

 silná, široká, oblá na prstcích i na zadní části palmy. Dactylopodit 

 dosahuje délkou polovice délky propoditu. Klepýtka jsou téměř stejně 



*) [13, p. 399.] Atya'éphyra. — „Oaly the íirst two pairs of pereiopoda with 

 exopodites. Carpal joints of the íirst and second pair of pereiopoda distally 

 excavated." 



