Variačně statistická zkoumání na Atyacpljjra desmarcstii (Joly.) 47 



velká, pouze části jejich při 2. páru jsou štíhlejší a jsou v té cá^^ti, 

 kde propodit přechází v prst, v tupém úhlu slabé prohnutá vûci rov- 

 ným klepýtkům 1. páru. Posléze v diramensích ne|)atrně se různí. 

 Pokud jde o morfologii a rozestavení koncových štětin a zoubků 

 v chumáčky sestavených, tož platí téměř' stejné poměry pro klepýtka obou 

 párů, pro špičky propoditů i dactylopoditů. Konce jejich jsou opa- 

 třeny silnou chitinovitou obrubou (fig. 25., 1.), prostoupenou kanálky 

 z nitra ku štětinám vedoucími. Ta tvoří u prstců 1. páru oporu plochým, 



Obr. 26. 1. a 2. Tvary drápků zakončujících prstce klepýtka 1. pereiopodu. [Posta- 

 vení jich viz na obr. 25. 2.) I. II.] 1. Pro konec dactylopoditů. 2. Pro konec 

 propoditů. 3., 4., 5. a 6. Tvary štětin na prstcích klepýtka 2. pereiopodu. — 

 3. Hákovité drápky distální (typické pro 2. pereiopod); 4. a 5. pilovité postranní 

 (tvar h na obr. 25. 1.), a 6. speřené štětiny odpovídající postavením tvaru d 



na obr. 25., 1, 2. 



dvěma distálním zubům a a štětinám trojího druhu: 1. jednak ště- 

 tinám tvaru d, velmi dlouhým, řídce na spodní straně obrveným, které 

 sestavují se po obou stranách kteréhokoli prstce v Súhelníkovité 

 políčko a zakrývají ploché drápky a. Na obou prstcích jsou dva ta- 

 kové drápky; mezi nimi pak sedí jednoduché drápky íc a to na 

 dactylopoditů dva, na propod. jeden. (Viz íig. 26., 1., 2.). 2. Po 

 okrajích postupují holé štětiny c, které v blízkosti zubů a mění se 

 ve tvar 5, ve štětiny holé, po jedné straně pilovité, pravidlem v menším 

 počtu přítomné. Štětiny c vyskytují se též na rovných plochách, jimiž 



