Q^ I. Arthur Brožek: 



charakter Atyid neschází této abnormité. Tarsus, jeuž zde tvoří vlastní 

 dactylopodit (7) jest v moťphologických detailech zcela shodný, i ve 

 tvaru s ostatními tarsy, jest na spodní straně trny posázen i silným 

 drápkem ukončen. Tato abnormita byla asymmetrická, nebof pravá 

 okonßina téhož páru byla ukončena normálním tarsem, považovati ()ak 

 ji sluší za jakýs zpětný krok při vývoji kráčivých okončin Decapodů 

 (íig. 29. 1.). 



Meií^ení délek článků 3., 4. i 5. páru dle 30 ex. zanesena jsou 

 pro Atyéphyru v jedničce A do tabulky: XIII., XIV. a XV. 



OJcončiny abdominu, 



Mimo telson má každý článek abdominu po jednom páru nor- 

 málních pleopoditů. Všechny nožky stavěny jsou stejným způsobem, 

 totiž, že každá má basální článek, propodit, na němž sedí dva jedno- 

 duché, plátkovité články vedle sebe a sice exopodit a endopodit. Mimo 

 poslední, šestý pár, jenž s telsonem tvoří ocasní vějířek ku plování 

 určený, všech předchozích pět párů má na vnitřních hranách endo- 

 poditů epipodiální přívěsky (epipodity různé délky i tvaru). Propodit, 

 exo- i endopodit jsou sploštělé z předu a ze zadu, takže se rozšiřují 

 lamellovitě v jediné rovině; prvních 5 párů umísťuje se uprostřed 

 každého článku na ventrální straně, poslední 6. pár však posunuje se 

 na zadní konec válcovitého segmentu a staví své lamelly exo- a endo- 

 poditové i s basí do roviny, v níž se rozkládá telson. Tvarem svých 

 částí, postavením, nedostatkem epipoditû i dimmensemi liší se od před- 

 cházejících pěti párů pleopoditů, o nichž jedná následující část. 



Sploštélá, téměř lamellovitá basis jest svalnatý propodit (Pp.), 

 jenž ze zadu neb ze předu jest tvaru obdélného, při basálním konci 

 užší, na distálním širší. Postranní, rovné kraje jsou zcela holé.*) Exo- 

 a endopodit k němu přisedajicí mají podobu málo svalnatých, chi- 

 tinových, protáhle oválních lamell, ve špičku zakončených. Celý 

 okraj exopoditů a endopoditů těchto 5. párů jest posázen odčlánkova- 

 nými, dlouhými, obrvenými štětinami, volně pohyblivými, při basích 

 asi do V5 své délky dutými, jinak solidními. Jejich kloubní inserce 

 vystupují z hrany lamell a způsobují vroubkování okrajů (íig. 30., 33.). 



Tytéž štětiny jsou na antennách, na exopoditech maxill, kusad. 

 nožek etc. 



*) Pi-opodity 2. páru Ciď kreslí Joly po stranách jemné obrvené [11-]; 

 vlastnost tuto nemel ani jediný exemplář mého materiálu. 



