(52 1- Arthur Brožek: 



Části sobě odpovídající stejně označeny, takže lépe tuto věc ob- 

 jasní. — ] 



Poslední, 6. pár abdominálních okončin jest tvarem součástí od- 

 chylný od pleopoditu dosud popsaných (fig. 30. â.). Jeho propodit 

 slabé sploštělý jest tak dlouhý jako široký, a jest v délce rovný jen 

 asi V^ně délky obou lamell. Při vnější straně jeho okraj vybíhá 

 v plochý trnový výběžek. Exopodit i endopodit (bez epipodiálního 

 přívěsku) jsou protáhle-ovální, Endopodit jest po celém okraji posázen 

 štětinami obi-venými, kdežto exopodit pouze na vnitřním okraji a na 

 distáluím. Vnější okraj tvoří holou, kýlnatou hranu, silněji zchitini- 



Obr. 3'à. Zakončení exopoditové iamelly na 6. pleopoditu. — a, Krajní trn; qp, speřené 



štětiny. 



sovanou, zcela rovnou, kteráž zakončuje se hrotem. (Analogicky ydko 

 u „šupiny", exopoditu 2. páru antenn.) Mezi hrotem a obloukovitým 

 štětinatým okrajem sedí jediný, mohutný, odčlánkovaný trn. (fig. 

 33. a). Tento jest vždy jediný na každém exopoditu, jen výminkou 

 byl podvojen u exempláře, jehož postranní trny telsonu i ohrajní di- 

 stální trny byly podvojeny. ([27.] fig. 6., 4 c.) Od tohoto trnu napříč Ia- 

 melly táhne se kloubní prohnutá linie, v níž zaokrouhlený konec 

 Iamelly se může přeložiti. Tato linie jest dokonale patrná u Palae- 

 moneta, na Atyaephyrách byla jen velmi slabě naznačena, u většiny 

 mých exemplářů chyběla. Okraj ní štětiny obrvené, při basích duté» 



