III. IBřeti slav Zabálka: 



. Hefelinický augitit z vršku Záboře u Mělníka. 



Ve hřbetu táhnoucím se od Mělníka ku Všetatům vystupuje 

 vršek Zaboř (225 m n. ni.), kde nalezena byla osamocená erupce 

 basaltické horniny. Vršek tento snižuje se na všechny strany a na 

 temeni jeho založen jest malý lom na onu eruptivní horninu. Erup- 

 tivní hmota zdejší na prvý pohled tvoří těleso ojedinělé a jest na 

 západu a východu, částečně i na jihu a severu omezena písčitým 

 slínem křídového útvaru pásma V. Východní a západní hranice 

 písčitého slinu jest v lomu celá odkryta, jižní však a též severní je 

 z části hlínou a rumem z místa samého zanesena. Západní hranice 

 písčitého slinu je téměř kolmou stěnou a má směr skoro přesně 

 S — J. Písčitý slin jest vůbec rozpukán v několika směrech, hlavně 

 však tímto směrem asi S— J o úklonu téměř svislém. V tomto směru 

 jest celé místo prodlouženo, a zdá se, že hornina eruptivní také asi 

 k severu pokračuje, neboť v této straně jsou již od vrcholu lomu 

 zřetelný zvětralé stopy její. Přímý kontakt horniny eruptivní se slínem 

 nebyl nalezen, jen při JZ straně shledal jsem zbytky vypáleného 

 slinu písčitého. Vrstvy slinu, jak na tomto místě, tak i všude jinde, 

 zůstaly dosti pravidelně horizontální, což svědčí o tom, že při erupci 

 horniny basaltické nepůsobil velký postranní tlak. 



Hornina eruptivní zdá se tu vyplňovati prostě puklinu ve slinu 

 křídovém vzniklou a pokračuje-li sem od severu, je to část žíly. | 

 V severní stěně je těleso eruptivní horniny basaltické mocné něco 

 přes 4 m, uprostřed lomu zdá se rozšiřovati a na jižní straně je 

 stěnou písčitého slinu ukončeno. 



Hornina rozpukává balvanitě, a balvany ovětráváním nabývají 

 podoby koulí; ve stavu čerstvém jest barvy tmavé, je-li zvětralá, má 

 barvu světlejší. Úlomky cizích hornin, uzavřené ve hmotě eruptivní 

 jsou kusy vypálených slínů křídových a snad i něco břidlice 

 z Barrandovy etáže B, ale ani stopa po sedimentech permských neb 

 karbonských. Z toho dalo by se souditi, že pod křídovým útvarem 

 zdejším není staršího útvaru, leč teprve etáže B. 



Hornina basaltická jest barvy tmavošedé, drobně porfyrická 

 s četnými drobnými vrostlicemi basaltického augitu 1—3 mm velkými. 



Hmota základní, která pro oko jest nerozlučitelná, jeví se 

 v mikroskopu býti větším dílem holokrystalickou a jen místy poněkud 

 hypokrystalickou ; složena jest hlavně z basaltického augitu, vyvinutého 

 idiomorfně neb skoro idiomorfuě v podobě úzkých krátkých lišten, 



ii 



