g III. Břetislav Zahálka: 



vyvíjel, a zároveň vylučovala se druhá generace augitu, zprvu idio- 

 morfně, posléze však allotriomorfně, když přidružil se vývoj allotrio- 

 niorfní hmoty uefelinové. Celý pochod vývoje horniny ukončil se 

 tuhnutím skla, jehož čii'á barva prozrazuje, že veškeré železo z hmoty 

 bylo již vyčerpáno. 



Hornina popisovaná jest augititem^ avšak pro poměrně značné 

 množství nefelinu nutno jest ji definovati augititem nefelinickým, 

 a tím zároveň vyznačena jest příbuznost její s nefelinity. 



Přechod mezi augititem a nefelinitem z Ghlomku. 



Kiiželovitý vršek Chlomek, půl hodiny SV od Mělníka vzdálený, 

 sestává až téměř k samému vrcholu z vrstev křídového útvaru. Nej- 

 výše jest tu slínitý vápenec pásma X., jenž končí ve výši 266 m n. 

 m., odkud až ku côte 281 m n. m., ku kostelíku sv. Jana, rozložena 

 jest hornina basaltická.^) Hornina tato proráží vrstvy křídového útvaru 

 celkem v podobě sloupu, kontakt však přístupný není. Hornina 

 basaltická jest na povrchu silně ovétralá, zvláště na straně severní, 

 kde jsou ve skále, bývalém to lomu, dutiny dosti velké, větráním 

 vzniklé, a v nich je hornina pokryta silnou bílou vrstvou, částečně 

 zeolitickou. Též na straně SV jest hornina zvětralá a pouze na straně 

 JZ vystupuje čerstvá skála a tvoří tu pod kostelíkem několik vysokých 

 sloupovitých balvanů. Ze zarostlých cizích hornin v hornině basaltické 

 nalezen byl vypálený pískovec křídový barvy zelenavé a hojné úlomky 

 slinu křídového. 



Hornina jest barvy tmavošedé, struktury drobně porfyrické a 

 jen velmi pořídku vynikají z jemnozrnné hmoty základní ^2 — ^ mm 

 velké krystalky augitu. Větší krystalky téhož nerostu až 4 mm délky 

 dosahující jsou velmi vzácné. 



Základní hmota jeví se býti v mikroskopu slabé hypokrystalickou, 

 složenou hlavně z basaltického augitu, menším množstvím z nefelinu 

 a magnetitu. Spoře jsou roztroušeny nepravidelně omezené šupinky 

 hnědého biotitu. Augit jest vyvinut v podobě úzkých krátkých lišten, 

 podlouhlých zrnek, porůznu i širokých jehliček a omezen ponejvíce, 

 alespoň v pásmu vertikálním, idiomorfně. Magnetit má obyčejný tvar. 

 Nefelin je ponejvíce allotriomorfní, vyplňuje zbývající prostory mezi 

 augity a zřídka kdy blíží se tvar jeho omezení krystalografickému. 



') O erupci této zmiňuje se C. Zahálka: Pásmo X., pg. 27. Vest. Král. 

 čes. spol. nauk. 1894. 



i 



