JO ni. Břetislav Zahálka: 



prodloužený směr žíly protíná zcela přesně prvou erupci chlomeckou, 

 jest oprávněna domněnka, že obě erupce náležejí jedné a téže žíle. 

 Hornina basaltická jest opět slohu balvanitého a místy ovětráním 

 vznikají též tvary kulovité. Uzavřenin cizích hornin je velké množství, 

 vesměs úlomky slínů a pískovců křídových, kontaktem úplné vypálené 

 a do zelena zbarvené. Nalezen byl též zarostlý oblázek křemene, 2 cm 

 v průměru měřící, pocházející nejspíše z některé vrstvy hrubozrnného 

 pískovce křídového. 



Barva horniny basaltické jest tmavošedá, struktura porfyrická; 

 v jemnozrnné hmotě základní lze pouhým okem spatřiti vzácně roz- 

 troušené 1—4 mm dlouhé vrostlice augitu, v tenkém výbruse pak až 

 r/o ^'^^'* velká zrna amfibolu. Místy obsahuje hornina množství malých 

 dutinek, vyplněných druzami kalcitu, a tím nabývá vzhledu man- 

 dlovcovitého. 



V mikroskopu jeví se hmota základní složena býti z velmi 

 jemných, krátkých jehliček augitových, spojených malým množstvím 

 hmoty skelné s příměsí drobounkých zrnéček magnetitu a tím nabývá 

 vzhledu kalného. Také se zdá býti něco hmoty nefelinové přítomno. 

 V této základní hmotě jsou uložena poněkud větší individua augitová, 

 činící velikostí svou přechody ku drobným vrostlicím, ve výbruse 

 makroskopicky patrným. 



Vrostlice augitové jsou ve výbruse barvy žlutavě hnědé, poněkud 

 světlejší nežli v předešle popsané erupci chlomecké. Jehličky augitu 

 ve hmotě základní jsou 0"04— 02 mm velké, barvy stejné s vrost- 

 licemi. Množství veškerého augitu zaujímá asi ^/^ celé hmoty horniny. 



Magnetit zdá se dle velikosti zrnéček činiti tamtéž dvě generace 

 a zabírá asi Vg celé hmoty. 



Ákcessoriclcý hasaltichý amfibol jest ve výtruse barvy tmavohnědé. 

 Pleohroismus má silný, kolísíijící mezi tmavohnědou a světlehnědou 

 barvou. Obrysů jest skoro vesměs následkem korrose allotriomorfních, 

 zaoblených, různě laločnatých, a pouze tam, kde dvě zrna amfibolová 

 vzájemně se dotýkají, zachováno jest původní idiomorfní omezení. 



Zrna křemenná, pocházející z cizích hornin, v hornině basaltické 

 uzavřená, jsou vesměs objata známým věncem zelenavých jehliček 

 pyroxenu^) a dosahují velikosti nanejvýše 2 mm; obrysů jsou vždy 



^) Cf. H. Rosfnbüsch: Mikroskop. Phj^s. d. mass. Gesteine, pg. 514, í036 až 

 1037; V. Rosický: O čediči z Trosek, pg. 4., Rozpr. čes. Akademie cis. Fr. Jos. 

 I, 1903, II. tř., čís. 7.; F. Zirkel: Lehrbuch der Pétrographie III. Bd. pg. 102, 

 103; J. E. HiBscii: Geol. Karte d. höhtn. Mittelgebirge nebst Erläiiteningen 

 Blatt V., pg. 50, 80. 



