o některých ernptivních horninách z okolí Mělníka a Máena. 11 



zaokrouhlenýcli následkem kurrodující činnosti magmatu a obsahují 

 množství jemných ponl, jež snad někdy uzavíraly kapky tekutiny. 

 Jehličky pyroxenové částečné vnikají do hmoty křemenné, při samém 

 doteku se zrnem křemenným jsou dobře rozeznatelný, poněkud dále 

 od křemene však jeví příměs kalné, zelenavé hmoty sklovité, a celek 

 jest dosti ostře odlišen od okolní hmoty základní. 



Sukcesse vývoje nerostného jest tedy dle struktury opět ana- 

 logická jako v hornině předešlé, a jen to zmínky zasluhuje, že amfi- 

 bolové vrostlice jsou starší vrostlic augitových: vývoj křemičitanů 

 počal tedy vývojem amfibolu, ježto pak amfibol obsahuje uzavřená 

 zrna magnetitu, jest magnetit nějakou částí nejstarší vyloučeninou 

 nerostnou v hornině této vůbec. 



Hornina právě popsaná jest nerostným složením svým augititem. 

 Příbuznost její se sousední horninou z vrcholu Cblomku jest zřejmá, 

 liší se od této hlavně jen úbytkem nefelinu a hmoty skehié, kromě 

 toho přítomností akcessorického amfibolu, 



Kefelinický augitit s olivinem x Homole u Hepína. 



Jihozápadně od Repína, v „Borech", mezi Hostinnou a Libní, 

 na západ od cesty z Byšic do Řepína vedoucí, vystupuje kopec, 

 zvaný Homole. Vršek skládá se až ku temenu z vrstev křídových 

 pásma IX., nejvýše ze souvrství IX c. Na nejvyšším bodu vyvýšeniny 

 této otevřen byl ještě před několika léty asi 30 m hluboký lom na 

 horninu basaltickou,^) v němžto bylo patrno, že těleso basaltické 

 horniny se do hloubky zužuje; hornina vybírána byla až ku samému 

 kontaktu jejímu se sousedním písčitým slínem. Při stěnách kontaktu 

 zanechány byly místem zbytky její slohu zřetelně sloupovitého se 

 sloupy kolmo ku stěnám kontaktu stojícími. Dnes jest lom úplně 

 zasypán a zbývá pouze malá prohlubeň, v níž povaluje se množství 

 větších i menších kusů horniny basaltické. Uzavřeniny křídových pískovců 

 a slínů v eruptivní hornině byly hojné; místy lze spatřiti ve zbýva- 

 jících kusech dosti četné dutinky o průměru až 5 mm^ hmotou kal- 

 citovou vyplněné. 



Hornina jest barvy tmavošedé, struktury porfyrické, s 1 — 7 mm 

 dlouhými krystaly basaltického aiigitu, poněkud sploštělými dle ortho- 

 pinakoidu. 



') O erupci této zmiňuje se Č. Zahálka : Pásmo IX. kříd. úty. y okolí 

 ílipu. Repíaské podolí, pg. 4. Vést. král. čes. spol. nauk. 189.5. 



