o některých ernptivních horninách z okolí Mélníka a Mšena. 23 



se jeví jako i)říměs v některých jemněji struovaných místech v základní 

 limotě a je celkem sporé. 



Vrostlke auyitové jsou ve výbi'ii«e barvy žlutavěliiiědé, místy 

 do Šeda přecházející, při zonální struktuře s okrajem nafialovělým. 

 Některé vrostlice obsahují nazelenalá jádra, kteráž jeví pleochroismus 

 málo zřetelný a značí hmotu blížící se skladbě aegirinického augitu; 

 obrysy jader souhlasí s vnějšími obrysy průřezu augitových. Augity 

 hmoty základní jsou 0"04— 016 íwwí velké a jeví barvu žlutavěhnědou. 

 Množství veškerého augitu činí asi '^j^ celé hmoty. 



Magnetit vyvinut jest pouze v podobě drobných zrnek a zaujímá 

 asi Vs cö'ö hmoty. 



Mikrochemickon reakcí zjištěno v základní hmotě dosti Na. 



Produkty úplné korrose někdejších individuí amfibolových jeví 

 se ve výbruse mikroskopem složeny býti z tmavohnědých až černých 

 zrnek a lištiček železitých, rovnoběžně uložených, promísenýcli 

 s hnědožlutými krystalky augitovými a menším množstvím nefelinové 

 hmoty. Jako příměs horniny vůbec objeví se ve výbruse místem zrna 

 magnesitová, barvy čiré, místem obrysů značně protáhlých. Lze je 

 snad pokládati za pseudomorfosy po nerostu forsteritu blízkém. Vedle 

 těchto jsou tu též zrna kalcitová, patrně ze sousední horniny sem se 

 dostávší. 



Místy lze nalézti ve hmotě základní partie rezavé hmoty haematitové, 

 vzniklé asi přeměnou serpentinu. Při krystalaci horniny vyvíjel se 

 zajisté nejdříve amfibol a nerost forsteritický, načež následovala 

 korrose amfibolu a vývoj ostatních součástek obyčejným způsobem. 



Hornina jest nefelinickým augititem. Značný obsah nefelinu 

 dodává struktuře horniny vzhledu, jaký shledáváme ve mnohých ne- 

 felinitech a nefelinických basaltech. 



Kefelinický augitit z Klučkové hory u Bezdědic. 



Nevysoký vršek ten, východně od Bezdědic (Klein Bösig) se zdvi- 

 hající, skládá se až k vrcholu svému z křídových pískovců pásma 

 IX. Na SSV straně vrcholu Klučkové hory založena byla malá jáma 

 po hornině basaltické, souvislá skála horniny té však nevyčnívá. 

 Nepochybně tu proráží malá osamocená erupce basaltická, jejíž magma 

 způsobilo ztvrdnutí přilehlých partií vrstev křídových a tím zabránilo 

 větší erosi jich. 



