o nékterých eiupfivnírh horninách z ottlí Mělníka a Mšena. 33 



však svědčí o proměnlivosti poměrů, provázevších kry sta^i sací horniny. 

 Hornina popsaná jest limburgitem. 



Přechod mezi plagioklasickým basaltem a limbur- 

 gitem, limiburgitu bližší, z Kostelce.') 



Severovýchodně od zámku Tupadelského u Liběchova rozkládá 

 se výšina „Kostelec^^ s malým pahorkem, „Kopeček" zvaným, který 

 jen asi 700 m od zámku jest vzdálen. Pahorek sestává z horniny 

 biisaltické, v níž otevřen byl lom, dnes již opuštěný. Hornina byla 

 vybírána hlavně v samém jádru eruptivního tělesa, kde jest nejpe- 

 vnější. Při okraji jest poněkud zvětralá a zbývají v ní na JZ straně 

 lomu místy koulovité, čerstvé zbytky původní horniny, kteréž jsou 

 olivínem zvláště bohaté, kdežto v jádru erupce jest hornina olivínem 

 zřetelně chudší. Basaltická hornina má sloh balvanitý a chová v sobě 

 uzavřeniny pískovců, kterými proráží. Kontakt se sousedními vrstvami 

 pásma IX. přístupný tu není. Pod pásmem IX., které tvoří tu jen 

 úzký pruh kolem „Kopečku" samého a je diluvialní hlínou kryto, 

 proráží hornina basaltická kvádrové pískovce pásma VIII. 



Hornina basaltická z nitra tělesa eruptivního jest barvy tmavě- 

 šedé a zmíněné kulovité zbytky olivínem bohaté jsou na čerstvém 

 lomu nazelenalé. Struktura jest porfyrická a v základní hmotě, skoro 

 celistvé, jsou vyvinuty četné vrostlice basaltického augitu, 2 — 7 nwi 

 dlouhé, velmi hojné krystaly a zrna olivínu, až 6 mm velká, a vzácně 

 vystupující destičky biotitu, obrysů často zřetelně šestibokých, až 

 5 mm v průměru měřící. V koulích olivínem bohatých zaujímají 

 všechny různé vrostlice až asi ^/^ celé hmoty, hornina z vnitřní části 

 lomu obsahuje vrostlic méně. 



Základní hmota sestává mikroskopicky hlavně z augitu, vyvinu- 

 tého v podobě krátkých, velkou částí dosti širokých krystalků, hoj- 

 ného magnetitu, nemálo jest též skla čirého i nahnědlého, a místy 

 vystupují amorfní partie hmoty nefelinové. Kromě toho jest tu roz- 

 troušeno něco poměrně dosti hrubých lištiček živcových, dosahujících 

 délky průměrně 0'14 mm, a šupinek biotitových, jež mají místy pra- 

 videlné obrysy šestiboké. Některé poměrně hrubší krystalky augitu 

 činí tu přechod ku augitovým vrostlicím. 



') O erupci této zmiňuje se Č. ZahAlka: Pásmo IX. kříd. útv. mezi Cho- 

 cebuzy a Vidímí, pg. 5. Vest. král. ces. spol. nauk. ,1896. 



Věstník král. čes. spol. nauk. Třída II. 3 



