38 III- Břetislar Zahálka: 



Plagioklasický ]Dasalt Jdgz olivínu z Vinné hory 



u Mšena. 



Na SZ úbočí Vinné hory, obecně „Víno" zvané, založen byl 

 blízko vrcholu lom na horninu basaltickou, nyní opuštěný. JV stěna 

 lomu tvořena jest kolmou stěnou, skládající se z kvádrového pískovce 

 pásma IX., kontaktem s basaltem vypáleného, do něhož vtěsnány jsou 

 shluky vypálených slínů a jílů křídových, z hloubi při erupci vyne- 

 sených. Místy sestává stěna tato ze směsi hmoty basaltické a pískov- 

 cové, jakoby rozvětrané kontaktní brekcie.^) Celistvá skála basaltická 

 v lomu přístupna není, povaluje se tu jen množství více méně zvě- 

 tralých balvanů horniny basaltické s vnitřním jádrem dosud čerstvým. 

 Erupce tato netvoří jádro hory, nýbrž proráží vrstvy křídové na 

 úbočí jejím a zdá se míti tvar osamoceného sloupu eruptivního. Ze 

 na jedné straně erupce zachován jest pískovec do větší výše, toho 

 příčinou byla nestejnoměrnost errose, jež dala se větší měrou dle 

 údolí směřujícího k samotě Ráji. Uzavřenin cizích hornin, pískovců 

 a slínů křídových, jest v hornině eruptivní hojně. 



Hornina basaltická jest barvy tmavošedé, poněkud světlejší nežli 

 horniny předešlé, struktury porfyrické. V základní hmotě na oko 

 skoro celistvé jsou vyloučeny velmi hojné vrostlice, 2—9 mm veliké, 

 náležející většinou basaltickému amfibolu, menším počtem augitu. 

 Lupou nalezneme velmi vzácně ojedinělou vrostlici živcovou. 



Základní hmota objeví se v mikroskopu býti složena hlavně 

 z jehliček augitových, dílem velmi tenkých, dílem i širších, menším 

 množstvím pak, ale přece podstatně, je zastoupen živec v podobě 

 uzounkých, většinou velmi jemných lištiček. K této směsi jest přidru- 

 ženo dosti hojně zrnek magnetitových, náležejících dílem zřetelně 

 generaci starší, dílem i mladší, a něco málo skla. Tu a tam objeví 

 se šui3inka biotitu, málo kde zrnko hauynu. Někde nalezne se lištička 

 živce poněkud hrubší. Celkem však je struktura hmoty základní 

 blízka hyalopilitické, ale sklem přece chudá. 



Jemné lištičky živcové jsou průměrně 0*06 mm velké, vesměs 

 dvojené dle zákona albitového a pouze výjimkou jeví více než dvě 

 lamely. Dle lomu světla a dle úchylky zhášení určeny byly živce za 

 básičtější oligoklas a snad též něco sanidinu jest přimíseno. Množství 

 živců obnáší přibližně Vg celé hmoty. 



^) O kontaktních brekciích srovnej na př, Dr, E. Reyer: Theoretische Ge- 

 ologie, pg. 14, 532. Stuttgart 1888. 



