o některých eniptivnyf.h horninách z okolí Mělníka a Mšena. 39 



Vrosťlice augitové jsou ve výbruse barvy žlutavčlinedé neb bě- 

 lavěšedé, částečně i nafialovělé a obsahují velmi často nazelenalá 

 jádra blízkého přechodu ku aegirinickému augitu se slabým pleo- 

 chroismem neb sytě zelená jádra vlastního aegirinového augitu s pleo- 

 chroismem silným. Hojné jsou případy srůstu dle plochy 00^*00 a 

 též dle plochy í' 2 zjištěna jedna srostlice. Krystalky augitu ve hmotě 

 základní jsou průměrně 0'06 mm velké, barvy vždy žlutavělmědé. 

 Množství augitu zaujímá asi 'V* hmoty. 



Magnetit jest vyvinut mikroskopicky jednak v podobě velkých 

 zrn, jednak tvoří drobná zrnka ve hmotě základní. Jest hojný jako 

 uzavřenina ve vrostlicích augitu i amfibolu a zaujímá asi ^/g celé hmoty. 

 — Skrovnému obsahu skla odpovídá těž málo Na mikrochemicky 

 zjištěného. Nefelin shledán nebyl. — VrostUce amfibolu basaltického 

 mají obrysy vesměs okulacené následkem korrose, ale věnců tmavých 

 tyčinek rudních postrádají. 



Hornina obsahuje hojně uzavřených 0rn Jcřetnenných, pocházejí- 

 cích z okolního pískovce, kolem nichž vytvořen jest věnec^) čirých 

 neb slabě nazelenalých lištiček pyroxenových, mezi nimiž bývá něco 

 skoro našedivělé hmoty sklovité. Vedle toho vyskytují se ve velkém 

 množství zmíněné věnce pyroxenové též bez zrn křemených uvnitř, 

 dutina pak zbývající vyplněna jest hmotou zeolitovou. Skupiny pyro- 

 xenové bývají někdy silně protáhlé, tak že činí ve průřezech zvláštní 

 dojem, ale srovnáváním dá se zjistiti jich původ a význam. 



Nejstarší součástkou jest amfibol s hauynem. Vývoj živců spadá 

 do peridy krystalace hmoty základní. 



Hornina popsaná jest plagioJclasickgm basaltem bez olivínu. Živců 

 jest v základní hmotě méně nežli augitu, celkem, jak svrchu uvedeno, 

 jen asi Vg veškeré hmoty, přece však dle celkového obrazu základní 

 hmoty v mikroskopu jest nutno pokládati je za součástku podstatnou. 

 Obsahem jich jest hornina příbuzná přechodům ku trachybasaltům 

 z blízké Lípové hory a Bezdědic. Větší množství augitu v hornině 

 naznačuje pak směr hlavní příbuznosti její, t. j. s augitity, ač struk- 

 turou hmoty základní i na některé typy andesitůra blízké mohla by 

 upomínati. 



BoŘicKÝ ^) popsal též tuto horninu a zařadil ji do skupiny svých 

 čedičů andesitových a fonolitových. Popis nerostů shoduje se úphiě 



') Cf. podobné zjevy v augititech od Chlomku, pg. 10., z Vrutice, pg. 20. 

 a z Čepičky, pg. 26. 



'■'j Petrografická studia čed. horstva, pg. 153. 



