o některých eruptivaích lioniiriách z okolí Mělníka a Msena. 41 



k němu. Činívají jednoduché krystalky, místem i obyčejné srostlice 

 dle plochy ooPoo. Augit v této hornině jest tím zajímavý, že zdá se 

 býti vyvinut ve tií"ech generacích; byly totiž pozorovány ki-ystaly 

 i zrna augitová, uzavřená ve vrostlicích amfibolu, pročež jsou zajisté 

 starší nežli tato a liší se od ostatních vrostlic augitových světlejší 

 barvou a tím, že neobsahují uzavřená zrnka magnetitu. Ostatní vrost- 

 lice jsou barvy hnědší a obsahují hojná uzavřená zrnka magnetitová. 

 Lištičky augitu ve hmotě základní jsou průměrně 0'14 mm velké, 

 barvy vždy žlutavéhnědé. Množství veškerého augitu obnáší něco méně 

 než ^/g veškeré hmoty. 



Lištičky êivcové jsou průměrně 0'02 mm dlouhé a byly určeny 

 dle lomu světla a dle úchylky zhášení za andesin, částečně kyselému 

 labradoritu blízký. 



Magnetit tvoří ponejvíce drobná zrnka ve hmotě základní a tu 

 a tam objeví se zrnko větší, jakoby starší. Množství jeho zaujímá asi 

 Vg celé hmoty. — Hmota nefelinová zjištěna nebyla, a přítomnost 

 skla, již mikroskopicky tušeného, potvrzuje dosti Na, mikrochemickou 

 reakcí dokázaného, které jen nepatrnou částí můžeme přičísti stopám 

 hauynického nerostu. — Barva akcessorických vrostlic amfibolových 

 jest ve výbruse nápadně hnědá, temnější nežli ve všech dosud po- 

 psaných horninách. Jsou většinou obrysů zaoblených, následkem kor- 

 rose, bez vyloučení rudních lištiček při okraji, jaké jsme u většiny 

 dosud popsaných amfibolů shledali. Vzácně jsou vrostlice amfibolové 

 tak slabě korrodované, že jejich původní idiomorfní omezení jest ještě 

 znatelné. Nalezena byla též jedna srostlice amfibolu dle plochy odPco. 

 Po olivínu zůstaly pseudomorfosy, složené z aggregátů nazelenalých 

 talkových šupinek. Původně olivin činil vrostlice značně velké, idio- 

 morfně omezené, a povšimnutí hodno jest opětně, že nebyly při pro- 

 měně vyloučeny žádné druhotné rudy, i byl olivínový nerost zajisté 

 opět forsteritu blízký. Vedle toho jsou tu stopy po olivinu v podobě 

 roztroušených zrn uhličitanu magnesnatého, při okraji haematitem do 

 rezavá zbarvených. — Nejstarší ze součástek zdá se býti olivin, uza- 

 vřená pak zrna augitová ve vrostlicícb amfibolových svědčí o promě- 

 nách poměrů npři krystalaci horniy. 



Hornina jest dle složení svých součástek plagioklasickým basaltem 

 s olivinem. Od plagioklasického basaltu z Vinné hory odlišuje se, 

 jak již poznamenáno, menším množstvím plagioklasů, dále též poněkud 

 značnějším obsahem amfibolu a někdejší přítomností olivinu. Obsahem 

 plagioklasů směřuje, podobně jako basalt z Viané hory, ku přechodům 



