42 III. Břetislav Zahálka : 



mezi hauynickým trachytera a tradiybasaltem z Lípové hory a Bezdě- 

 diček, poněvadž však množství plagioklasů jest menší, jeví zároveň 

 ješté větší příbuznost s augitity a limburgity, nejspíše ještě s augititem 

 z Lípové hory aneb s limburgitem z Kostelce. 



Přechod mezi traohytem. a živcovitým basaltem 

 z Chlumiu u Yeležic. 



Poněkud dále na sever od žíly augititové z Chlumu jest ve 

 stráni otevřen lom druhý, rovněž podélný a s prvým rovnoběžný, směru 

 asi ZJZ — VSV. Pozorují-li se kusy horniny v lomu tomuto zastižené samy 

 o sobě, činí namnoze dojem tufové brekcie,^) avšak hornina tvoří pravdě- 

 nejpodobněji žílu intrusívní, třeba že kontakt její se sousední horninou 

 křídovou nebyl pozorován. Šířka tělesa horniny jest nepochybně malá. 

 délka však poměrně značná, neboť hornina dá se sledovati po celém 

 svahu návrší, zvláště nad domkem čís. 57 a v samé obci Veležicích 

 při cestě u domku čís. 28, dle některých stop zdá se pokračovati 

 i dále za údolím do protější stráně. V lomu samém jde též zřetelně 

 do hloubky. V basaltické značně zvětralé a tudíž již hnědošedavé a 

 značně porosní hmotě, jsou obsaženy četné drobné, ostrohrané úlomky 

 křídových slínů, jílů a pískovců, různou měrou vypálené, kromě toho 

 i 4{usy světlejší horniny ernptivní, od velikosti vlaského ořechu do 

 velikosti hlavy. Soudil bych, že tato hornina světlejší byla v těchto 

 místech v rozsedlině — snad ve hloubce — utuhlá a že byla, třeba 

 ne o mnoho později, proražena a v kusech, nejspíše původně ostro- 

 hraných, rozptýlena basaltickou hmotou, která ji, jsouc sama ještě 

 tekutá, na hranách korrosivně okulatila. Když pak i tato utuhla, 

 vznikla hornina smíšená, struktury zvláštní, jakou uvádí na př. 

 z různých českých porfyrů Bořioký^) a z žíly porfyrové od Bohulib 

 J. L. Barvíř.^) Poněvadž pak světlejší ona hornina jeví zřetelnou pří- 

 buznost s basalty a vyskytla se v okrsku mnou zkoumaném, pokládám 

 za vhodno o ní se tuto zmíniti, třeba že byla nalezena jen v podobě 

 oblých kusů, zarostlých v basaltické hornině. 



') O hornině této zmiňuje se F. A. Reuss: Min. Geogr. von Böhmen. I. B. 

 1793, pg. 278. 



-; Petrograf. studia porfyrových hornin v Čechách, pg. 116,154. Aixhiv pro 

 přírodověd, výzkum Cech. Praha. 1881. 



^) Úvahy o původu zlata u Jílového, pg. 27. Tamtéž, 1901. 



