44 ni. Břetislav Zahálka: 



sliledar BoŘiCKÝ,^) J. E. Hibsch") v trachytecli, J. Hopmann^) v nefe- 

 linickém basaltu ze Řipu, J. Blumrich*) ve fonolitech okolí Friedland- 

 ského a J. M. Clements'') v leucititu od Redenic v Doupovském pohoří. 

 Tímto zjevem jeví horniuy, v pojednání tomto popisované, společnou 

 známku s horninami velikého okrsku Českého Středoboří. 



Nejstarší ze součástek jest apatit, dílem i částečně magnetit. 

 Z ostatních součástek zdá se býti nejstarším amfibol, avšak četné pří- 

 pady uzavřenin augitových v amfibolu svědčí opětně o nepravidel- 

 nostech ve vývoji horniny. Vývoj živců spadá hlavně na konec celé 

 krystalace. 



Hornina právě popsaná jest přechodem mezi trachytem a šivco- 

 vitým basaltem. Zřetelně vyvinutou strukturou trachytickou, třeba že 

 jemnou a množstvím živců činí hornina na prvý pohled dojem bezmála 

 trachytu. Od těchto však liší se již poněkud větší báslckostí živců, 

 jež naznačují přechod ku horninám básičtějším, od nejobyčejnějších 

 trachytových typů kromě toho i nedostatkem větších vrostlic živcových. 

 Výskyt augitu výhradně basaltického, pak i přítomnost basaltického 

 amfibolu naznačuje ráz přechodu, t. j. přechod ku živcovitým basaltům, 

 a nehledíme-li na přítomnost hauynického nerostu a aegirinického 

 augitu, byl by tu naznačen snad zvláštní typ trachybasaltů. 



Přechod mezi hauynickým trachytem a tra chy basal tem. 

 z Lipové hory'') u Housky. 



Při popisu náleziska augititu z Lípové hory byla učiněna 

 zmínka, že uprostřed tělesa horniny basaltické, jež skládá vnější 

 obal vrchu, jest též hornina barvy tmavošedé, vzhledem blížící se 

 fonolitům. Nejvýše jest hornina tato tence břidličnatě rozpukána a to 

 skoro vodorovně, níže pak rozpukána je v desky poněkud silnější. 



V Petrografie čed, horstva, pg. 31. 1. c. 



'■') Ueber einige minder bekannte Eruptivgesteine des böhm. Mittelgebirges. 

 Tschermack's Min. u. pet. Mittb., IX. B. 1888., pag. 232-268. 



■') Das basaltiscbe flestein vom St. Cleorgsberg bei Raudnitz. Lotos XXIV. 

 P.. 1896. 



*) Die Phonolithe des Friedländer Bezirkes in Nordböhm en. Tschermak's 

 Min. u. pet. Mitth. 1892, pg. 466—495, 



°) Die Gesteine des Duppauer Gebirges in Nordböhmen. Jahrbuch d. 

 k. k. geol. Reichsanstalt. 1900, pg. 317-390. 



'') Horninu tuto popsali: F. A. Reuss : Mineralogische Geographie, pg. 39. 

 II. Band. Dresden 1797. — Boiuoký: Pctrograf. studie cod. horstva, pg. 143. 



