o některých eruptivuích horninách z okoh' Mělníka a Mšena. 53 



Hauynický trachyt od. vsi Housky/) severně od 



Mšena. 



Na západ od obce Housky, v blízkosti zámku samého zdvihá 

 se v lese nízký pahorek Kirchberg (Kostelní vršek) zvaný, skládající 

 se, jako celá okolní krajina, z kvádrového pískovce pásma IX. ; na 

 JZ svahu jeho, nad sochou sv. Ludmily, jsou v lese při pěšině roz- 

 troušeny kusy trachytické horniny, drobně porfyrické, barvy světle 

 šedé, a tu a tam lze nalézti kus silně zvětralé eruptivní, snad ba- 

 saltické horniny barvy tmavohnědé, sihiéji porfyrické. Půda okrsku, 

 po němž obojí kusy jsou roztroušeny a v níž byly nejspíše kdysi 

 uzavřeny, jest barvy žlutavěhnědé a má vzhled skoro tufovitý ; skládá 

 se z jí lo vité hmoty, v níž roztroušeny jsou krystalky augitu a drobná 

 zrnka křemenná, pocházející nepochybně ze sousedního pískovce. 



Kusy horniny prvé, trachytické, v čerstvých partiích jsou barvy 

 světle šedé s nádechem do zelenavá, při povrchu, v pásmu poněkud 

 navětralém, barvy červenavé od zvětralých hauynů. V základní hmotě 

 světle šedé, poněkud nahnědlé, vyloučena jsou četná drobná zrnka a 

 krystalky aegirinického augitu V2 — 3 mm velikosti dosahující, kromě 

 toho četné drobné krystalky a zrnka hauynického nerostu, celkem 

 Vo — 2 mm velká, poněkud uahnědle přibarvená. 



Mikroskopem objeví se hmota základní býti složena převahou 

 z jemných jehliček a lištiček živcových, pak ze drobných, většinou 

 podlouhlých zrnéček augitu aegirinického, místem jest nemálo nefeli- 

 nové hmoty a skla; kromě toho jsou tu drobné krystalky hauynického 

 nerostu a něco málo zrnéček rudních. Z akcessorických nerostů po- 

 znají se mikroskopem krystalky titanitu a apatitu; tento uzavírá opět, 

 leč jenom při okraji, jemný prášek rudní. Struktura základní hmoty 

 je opět trachytická, ale zřetelně jemnější nežli v typické stuktuře tra- 

 chytické, blíží se tudíž poněkud, nehledí-li se na malé množství přimí- 

 seného skla, struktuře pilotaxitické. Fluidální seřadění lištiček živco- 

 vých bývá místem dobře zřetelno. 



Živce jsou. vyvinuty pouze ve hmotě základní; jich lištičky do- 

 sahují průměrně O' 12 mm délky a jsou největším dílem dvojčatně 

 lamelovány. Dle lomu a zhášení převládá sanidin a zdá se býti též 



^) Erupci tuto popsal F. A. Reuss: Min. Geographie. II. B. 1797 pg. 32. 

 a BoŘicKÝ: Petrografická studia znělcového horstva v Cechách pg. 35. Archiv, 

 pro přír. výzk. Cech. 1874; zmiňuje se o ní Č. Zahálka: Pásmo Vili. kříd. útvaru 

 v Pojizeří, pg. 14. Vést. král. čes. spol. nauk. 1903. 



