70 III. Břetislav Zahálka: 



siNöEM pro tťacliytity (1-2:1) a pro elaeolitické syenity (arci mezi 

 horninami lilubinnými) — (3'2 : 1). 



Hornina V. Dle koeficientu « upomínala by na trachytity (na 

 elaeolitické syenity mezi horninami hlubinnými a na tinguaity mezi 

 horninami žilnými). Dle chemického vzorce byln by hornina rovněž 

 blízká t rachy titum (elaeolitickým syenitům). Dle poměru R^O : RO 

 zdála by se upomíuati na andesity (na syenity neb křemité diority 

 mezi horninami hlubinnými). 



\ 



Yšeobecné úvahy. 



Popsané horniny okrsku Mélnicko-Mšenského byly sestaveny 

 v řadu počínající nejbásičtějšími a zakončující se nejkyselejšími typy. 

 Také v geografickém seskupení jednotlivých druhů hornin jeví se 

 značná a pozoruhodná pravidelnost : v okolí Vrátenské hory a Housky 

 vystupují hlavně nejkyselejší z popsaných hornin (horniny trachytické 

 a trachybasaltické) a zároveň jsou tu erupce nejhustěji seskupeny, 

 jest to jakési eruptivní ohnisko celého okrsku, od kterého na jih, 

 východ i západ horninám kyselosti celkem ubývá a erupce jsou zá- 

 roveň více od sebe vzdáleny, na obvodu pak okrsku rozloženy jsou 

 horniny nejbásičtější (skoro samé augitity a limburgity). Chemická 

 různost hornin zřetelná jest již při mikroskopickém výzkumu pří- 

 tomností a poměrným množstvím příslušných nerostů. Se stoupající 

 kyselostí přibývá v horninách živců, často i alkalické hmoty pyroxe- 

 nové a ubývá magnetitu a augitu basaltického. V horninách nejky- 

 selejších (hauynický trachyt z Vrátenské hory a Housky) zatlačen 

 jest augit basaltický skoro úplně, a vyskytne-li se i tu, tvoří pouze 

 jádra ve vrostlicích augitu aegirinického. Ze způsobu vzájemného 

 obrůstání obojí hmoty pyroxenové jest patrno, že ten druh její, kte- 

 rého bylo v hornině méně, počínal se dříve vylučovati ; s analogickými 

 případy, to jest měnlivostí vývojové sukcesse, setkáváme se, jak známo, 

 nezřídka v diabasech a doleritech, ve kterých, pokud jsou živcem 

 chudší, byl živec dříve vyloučen než augit, kdežto v případech chu- 

 dosti na hmotu augitovou spíše augit dříve se vylučoval nežli živec. 

 Pyroxeny z obou na pohled různorodých hornin z Lípové hory (totiž 

 přechodné horniny augititické a přechodné horniny trachytické) jsou 

 po této stránce zvláště významný, neboť vzájemné spojení obojích 

 hmot augitovýcb v nich shoduje se s místním vzájemným poměrem 

 obou hornin, čímž zdá se býti osvětlen vznik celého komplexu toho. 



