o některých eruptivních horninách z okolí Mělníka a Mâena. 



V.^ 



vystupují při jižní obloukovité hranici, jak svrchu řečeno, celkem 

 horniny nejbásičtější, totiž hlavně augitity a limburgity. Jest pak 

 dlužno poznamenati, že hranice tato jest zároveň jižni hranicí eruptiv- 

 ních výběžků v této krajině. 



Přehlédneme-li rozšíření augítitu a liinburgüä v celém Českém 

 Středohoří, shledáme, že rozšíření jich i jinde jest jako v okrsku 

 našem. Bořjcký ^) nečinil rozdílu mezi augitity a limburgity a oboje 

 zahrnoval pod názvem „magmatových čedičů" a přes to, že nebyly 

 jím prozkoumány všechny lokality Středohorské, přec jest pozoru- 

 hodné, že všechny magmatové čediče jeho pocházejí taktéž z okraje 

 Středohoří a sice z kraje jižního a jihozápadního (od Bořislavi, z Pa- 

 škopole, z Králičí hory u Mirešovic, ze Svinského vrchu u Svinčic, 

 ze Zinkensteinu u Kozlů a j.), aneb přináležejí vzdálenějším výběžkům 

 Středohoří (z Holého vrchu u České Lípy, ze žíly Spojilské u Par- 

 dubic-) a j.). Z dosavadních podrobných prací Hibschových, zejména 

 jeho dosud vydaných částí mapy ^) Českého Středohoří a příslušných 

 popisů vysvítá, že augitity jsou rozšířeny také při severní hranici 

 téhož horstva, totiž v blízkém okolí Děčína, a také tam směrem 

 k jádru horstva jich ubývá. Spojíme-li vzdálenější osamocené erupce 

 augititů a limburgitů, připojíce k nim lokality naše, obdržíme čáru, 

 ohraničující z hiuba nejvzdálenější výběžky eruptivnlho Českého 

 Středohoří. Z Doupovského pohoří popisuje J. M. Clements *) též 

 augitity, avšak přesný úsudek o jich rozšíření si učiniti nemůžeme, 

 ježto horstvo dosud jen velmi kuse bylo prozkoumáno. 



Z augititů a limburgitů zde popsaných můžeme za čisté typy 

 považovati ovšem pouze augitit z Ostrého, Kamínku, Čepičky, Chlomku 

 (erupce severní menší), od Vrutice, ze Spitzbergu a liraburgit z Kohl- 

 bergu a Ješovického vršku. (Budiž však připomenuto, že ony lim- 

 burgity, ač vyhovují náležitě definici limburgitů dle Rosenbusche, přec 

 nemají zcela téhož vzhledu s horninou od Limburgu u Sasbachu 

 (Kaiserstuhl), dle níž Rosenbusch celou skupinu nazval.) Augitit, či- 

 nící žílu na Žitné, blíží se dle chemických vlastností kamptonitům. 

 Augitit ze Záboře jeví příměsí nefelinu přechod ku nefelinitům. Pa- 

 trnější přechod ku nefelinitu činí hornina z jižní, větší erupce Chlomku, 

 která jest složením svým právě uprostřed mezi augititem a nefeli- 



*) Petrograf. studie čed. horstva, 1874. 



^) Nověji popsal Dr. K. Hinterlechner: Über Basaltgesteine aus Ostböh- 

 luen 1. c. 



=>) Blatt I., IL, III., V. 



*) Die Gesteine aes Duppauer Gebirges in Nordböhmen 1. c. 



