o některých eniptivních horninách z okolí Mělníka a Mšena. 75 



jsem, že nerost Bořiokým za amfibol určený jest basaltickým augitem, 

 místy se zelenými jádry augitu aegiriuickélio, a sice jak v hornině 

 z Èipu, tak i z ostatních svrchu jmenovrj,nych čtyř lokalit. Nesprávné 

 určení augitu v noseanitu z Èipu opravuje později Bořický sám ve 

 své učebnici nerostopisu, ') kde při popisu jednotlivých nerostů, při- 

 loženému ku vyobrazení výbrusu této horniny, určuje zcela správné 

 průřezy augitové a ponechává pouze dva průřezy nmfibolu, ale i ty 

 náležejí nepochybně též augitu basaltickému. — Basaltickou horninu 

 z Řipu popisuje nověji J. Hofmann, ^) který usuzuje též dle svých 

 vzorků horniny pochybení Bořického stran augitu, ale neviděl původ- 

 ních praeparátů jeho a zmíněné již pozdější opravy od Bořického 

 samého učiněné si nepovšiml. 



Též v Riidohoří'^) některé osamocené erupce jsou hauynofyry, 

 které dle popisu velmi se podobají oběma naším hauynofyrům; jsou 

 to : Spitzberg u Božidaru, Steinhöhe u Hengstererben a Neudorf 

 u Annabergu '). 



Oba plagioMasicícé basalty popsané činí další stupeň ku kyselým 

 horninám z okolí Vrátenské hory a Housky. Povahou živců jest při- 

 blíženi jich ku kyselým horninám z Lípové hory, Bezdědic a Chlumu, 

 jež obsahují ze živců převahou plagioklasy, větší nežli k horninám 

 z Vrátenské Hory, Housky a Spitzbergu, v nichž převládají živce alka- 

 lické. — Celkovou skladbou nerostnou přibližují se však plagiokla- 

 sické basalty tyto přece více augititům nežli ostatním horninám živ- 

 covitým zdejšího okrsku. — Plagioklasické basalty jsou v ústředí 

 Českého Středohoří velmi hojně rozšířeny, jak vysvítá z prací Bo- 

 řického ^) a HiBscHovÝCH. ^) Bořický dle své klassifikace dělí živcové 

 čediče na obecné čediče živcové a na zvláštní : melafyrové, andesi- 

 tové, fonolitové, trachytové a tachylitové. Dle povahy výbrusů nále- 

 žely by oba naše plagioklasické basalty ku Bořického obecným če- 

 dičům živcovým. Horninu z Vinné Hory u Mšena Bořický sám zařadil 

 mezi své čediče andesitové a fonolitové, hauynem bohaté a dle klas- 

 sifikace ZiRKELOvY, vzhledem ku vlastnímu popisu Bořického bylo by 



*) Nerostopis pro vyšší gymuasialní a reahií školy. Praha. 1876, pg. 177. 

 ^) Das hasalticshe Gestein vom St. Georgsberg bei Raudnitz. Lotos. 1896. 

 ^) Da. G. Laube: Geologie českého Rudohoří. Díl. L, pg. 31. Archiv pro 

 přír. výzkum Čech. I IL III. odděl. 



*) Rosenbusch: Elemente der Gesteinslehre, pg. 371. 



°) Petrograf. studia čed. horstva, pg. 108. 



") Geol. Karte d. böhm. Mitteigeb. nebst Erläut. 



