o žlázách Holotliyridů. 3 



na zvířatech nezalitýcli do parafinu mnoho obtíží, hlavně pro velikou 

 křehkost útrob. Tak isoloval jsem jednotlivé orgány — pokud bylo 

 lze — nebo jich fragmenty, a ty jsem pak řezal velmi tence {A — S/ï), 

 nebo je jako totální praeparaty k vůli kojitrole resultátů na řezech 

 získaných do kanadského balsamu uzavíral. Lépe jsem zbavil cbitinu 

 zvířata po zalití do parafinu. Před zaléváním ukázalo se nutným 

 odstřihnouti na postranní hraně čásť carapaxu nebo plastronu, aby 

 povstal otvor, hlavně v krajině orgánů vzduchových, ježto jinak zů- 

 stávaly v lamellách ústrojů těch neodstranitelné bubliny vzduchové, jež 

 při řezání činily nemalé obtíže. Na zalitých tak objektech jemným 

 skalpellem jsem velmi pozorně ořezal parafin s pokryvem chitinovým. 

 Při náležité opatrnosti šlo to velmi lehce a chitinový štít na mnoha 

 místech, hlavně tam, kde nebyl spojen svaly, sám odprýskával. Takto 

 vypraeparované objekty byly pak znovu pokud možno rychle zality 

 a řezány. 



K barvení použil jsem Heidenhainova železitého haematoxylinu, 

 liaematoxylinu Delafieldova, boraxkarminu a pikrokarminu, methody 

 Malloryho (s některými modifikacemi), tekutiny van Giesonovy, 

 gentianové violeti, orange G, rubinu S, nebo směsi obou těchto po- 

 sledních, bordeaux R, kongské červeni, světlé zeleni, kombinace azuru 

 s eosinem, lyonské modře a j. 



Velmi dobré resultáty poskytla kombinace rubinu S s orangí G, 

 (rubin l7o vodn. roztok s několika kapkami koncentr. vod. roztoku 

 orange); docílíme velmi krásných differenciací svalů a vaziva, sekretů 

 etc. Praeparaty však záhy blednou. Špatné se osvědčila Griiblerova 

 „Kernschwarz". 



Bionomie. 



Rod Holothyrus Gervais žije na ostrovech v Indickém okeanu 

 volně pod kameny a listím, v pralesích. Systémem a pokud jednotlivé 

 specie starších autorů jsou oprávněny nebudeme se tu obírati. Uvedu 

 dvě dosud známé zprávy o zvláštnostech bionomických tohoto zajíma- 

 vého acarida, ježto úzce souvisejí s naším thematem. 



E. Eenesï Green (1892) napsal G. F. Hampsonovi: 



„The accompanying insects — apparently Oribatid mites — were fouud by 

 me in the district of Tallawakelle, Ceylon (alt. 4600 fí.), under stoues aad rocks 

 in damp, shady situations. It was only by accident that I became aware of theír 

 remarkable weapons of defence — an exceedingly pungent sécrétion. 



Abüut live hours after handling one of these insects I accidentally toucbed 

 my tongue with my finger. Immediately an extraordinarily pungent, galvanic 



1* 



